303 
er Granskoven saa mørk, og derfor er ingen Skov saa fattig 
paa Planter som denne; foruden Grannaale og en enkelt 
Blomsterplante er det kun hine Mørkets Skabninger, de 
blege Svampe, som netop søge Mørket, der dække 
Skovbunden. 
Naar man ordner Træerne i en Rækkefølge efter 
deres skyggetaalende og skyggegivende Evne, ville Gran 
og Bøg komme i første Række, i næste Eg, i en lavere 
Fyr, og i en endnu lavere Birk og Bævreasp”). Enhver 
højere staaende i denne Række kan undertrykke de 
lavere staaende, naar ellers ingen andre Forhold, som 
Jordbundens fysikalske Beskaffenhed, udelukke den fra at 
tage Kampen op med dem. Vaupell har ofte skildret 
os Bøgens Kamp med Egen, hvorledes den tyranniske 
Bøg mange Steder i Danmark, navnlig ved Hjælp af 
Lysforholdene, trænger ind i Ege- og Birkeskoven 
og fortrænger disse fra deres gamle Jordbund. Men 
Bøgen har i sin Kamp med Egen endnu den Fordel 
fremfor denne, at dens Løvspring begynder omtrent to 
Uger tidligere end Egens; naar da de unge Egeblade 
sprænge Knoppernes Dække, træffes de allerede af Skyggen 
fra Bøgen, netop paa den Tid, da de mest have Lys behov. 
Dette er et enkelt meget oplysende Billede paa 
Kampen mellem Planterne, der bedre end andre kan 
lære os, hvorledes en Plante er i Stand til at fortrænge 
en anden paa Grund af Egenskaber, som den er i Be- 
siddelse af, og som jeg derfor har troet at burde tage 
med, om end med Fare for at gjentage Ting, som mange 
af mine Læsere kjende. 
”) Se Vaupell I. c. og »Bøgens Indvandring i de danske Skove«, 
S, 40. 
Fjerde Række. II. 923 
