307 
slet ingen Betydning for en Plantes Udbredning indenfor 
den Kreds, hvor Klimaet tillader den at vokse. 
Afdemange Exempler, hvormedN ågeli søger at bevise 
sin Paastand, og hvortil han kunde føje Forholdet mellem Eg 
og Bøg, Birk og Bøg og flere, skal jeg anføre et Par. Naar 
den hulkravede og den fladkravede Primula forekomme i 
samme Egn, (her er nærmest tænkt paa Schweiz og 
Bayern), skille de sig i Regelen meget tydelig fra hin- 
anden, saaledes at den første opsøger de tørere, den 
sidste derimod de fugtigere Steder. Enhver af dem er 
påa sin Jordbund den stærkere og formaaer at fortrænge 
den anden; men forekommer kun den ene i en vis Egn, 
er den ikke saa kræsen, og her findes den første ogsaa 
påa de fugtige, den sidste ogsaa paa de tøre Steder. 
Ganske paa samme Maade gaaer det Brunella-Arterne. 
Ere den almindelige og den storblomstrede Brunel tilstede 
i samme Egn, vælger den første de fugtigere og de 
magrere Steder, den anden de tørere og federe; hvis der 
gjennem en Mark gaaer et Vandløb, vil man ganske vist 
finde den almindelige Brunel nær ved dette, den stor- 
blomstrede fjernere fra det, hvor Fugtigheden ikke naaer 
hen. Af andre Planter nævnes endnu Arter af Skjaller, 
Høgeurt osv. som givende Exempler herpaa. 
At Jordbundens kemiske Forhold spille en lignende 
Rolle, viser han ved andre Exempler. De to Alperoser 
Rhododendron hirsutum og Rh. ferrugineum ere 
i saa Henseende meget lærerige. Den første er bleven 
betragtet som en kalkelskende (»kalkstete«) Plante, den 
anden som en skiferelskende (»schieferstete«). Paa visse 
Steder i Graubinden t. Ex. saa Någeli i Virkeligheden 
ogsaa den første alene paa Kalk, den sidste alene paa 
Lerskifer; næppe høre Kalklagene op og Skiferlagene be- 
