366 
af de i det foregaaende nævnte Forhold. Jeg skal blot 
minde om Sydevropas Kardunkel paa La Plataflodens 
Pampas; om Nordamerikas Elodea canadensis i Ev- 
ropas ferske Vande%), om vor hvide Kløver og stor- 
bladede Vejbred i Nord-Amerika osv. Hooker giver nogle 
nye Bidrag hertil, som gjælde Ny-Hollands og Avstral- 
øernes Flora. Af Ny-Zelands c. 1000 Arter blomster- 
bærende Planter ere mindst 180 indvandrede evropæiske 
Urter, der mærkelig nok for største Delen ere enaarige. 
Hr. W. T. Locke-Travers, en ivrig Undersøger af 
Ny-Zelands Plantevækst, siger: »Man vil blive overrasket 
ved at se, hvor hurtig evropæiske og andre fremmede 
Planter sprede sig over dette Land. Langs med Hoved- 
vejene gjennem Sletterne groer Vej-Pileurten (Poly- 
gonum aviculare) med den allerstørste Frodighed; dens 
Rødder gaa undertiden to Fod dybt, og den enkelte 
Plante breder sine Grene over en Strækning, som er 
4—5 Fod i Tvermaal; Skræpper (Rumex obtusifolius 
og R. crispus) findes i hvert eneste Flodleje, langt op i 
Bjergdalene; Svinemælksplanter gro over hele Landet 
lige op til 6000 Fods Højde; den almindelige Brønd- 
karse formerer sig i vore stille Vande, saa at den truer 
med at stoppe dem alle til; i Avon, en lille dyb Strøm, 
som løber gjennem Christ-Church, er den aarlige Udgift 
ved at holde Strømmen fri til Sejladsen i Virkeligheden 
mere end 300 £. I nogle Bjergdistrikter fortrænger hvid 
Kløver de indfødte Planter.« En anden Naturforsker, 
Dr. Haast, siger: »Maorien siger, at ligesom den hvide 
Mands Rotte har forjaget den indfødte, ligesom den ev- 
ropæiske Husflue fortrænger hans egen, og Kløveren dræber 
”) Se dette Tidsskrift, IV. Række, 1. Bd., S. 324. 
