348 
meget tidlig Alder tygge de næsten uafladelig Betel og 
Tobak, de døje meget ondt paa deres Fisketure og andre 
Farter; deres Liv tilbringes ofte skiftevis i Sult og 
Fraadseri, Lediggang og strengt Arbejde, og alt dette 
frembringer ganske naturlig en altfor tidlig Alderdom og 
haarde Ansigtstræk. 
Af Karakter er Malayen lidenskabsløs. Han lægger 
for Dagen en Tilbageholdenhed, Mangel paa Selvtillid og en 
Undselighed, som ikke er langt fra at være tiltrækkende og 
bibringer Iagttageren den Tro, at den vilde og blodtørstige 
Karakter, som man har tillagt denne Race, maa være i 
høj Grad overdreven. Overraskelse, Forundring, Frygt 
0.S.Vv. vises aldrig aabenlyst og føles sandsynligvis heller 
ikke videre stærkt. Han er langsom i Tale, tænker sig 
godt om først og nærmer sig kun ad en lang Omvej til 
den Sag, som han udtrykkelig er kommen for at drøfte. 
Børn og Kvinder ere frygtsomme og skrige og løbe ved 
det uvante Syn af en Evropæer; i Mandfolkeselskab ere 
de tavse, og i Almindelighed ere de stille og lydige. 
Ene med sig selv er Malayen tavs; han synger eller 
taler aldrig med sig selv. Ere flere sammen i en 
Kano, synge de undertiden en monoton, klagende Sang. 
Han vogter sig for at støde sine Ligemænd, kævles ikke 
gjerne om Pengesager, holder ikke engang af at spørge 
for ofte om Betalingen af sin retmæssige Gjæld og op- 
giver den ofte hellere, end han trættes med sin Skyldner 
derom. En haandgribelig Spas er fremfor alt hans Na- 
tur imod, thi han er meget ømtaalig mod Brud paa 
Sømmeligheden eller Krænkelser af hans egen eller 
andres personlige Frihed. Jeg har saaledes ofte fundet 
det meget vanskeligt at faa den ene malayiske Tjener 
til at vække den anden; han vil kalde, saa højt han kan, 
