388 
Polynesien er nemlig fremfor alt en synkende 
Verdensdel; dets store, vidt spredte Grupper af Koral- 
rev antyde, hvor der før laa Fastlande og Øer. Nyhol- 
lands og Ny-Guineas rige og mangfoldige, men forunder- 
lig enestaaende Naturfrembringelser tyde ogsaa paa, at 
der tidligere existerede store Fastlande, hvorpaa et saa 
ejendommeligt Dyreliv kunde udvikle sig. De Menneske- 
racer, som bebo disse Lande, ere derfor sandsynligvis 
Efterkommerne af de Racer, som tidligere beboede 
disse Øer og Fastlande. Fordi vi finde Tegn paa nært 
Slægtskab mellem Beboerne af en anden Verdensde! og 
Polynesierne, er det ingenlunde dermed givet, at det 
skulde være de sidste, som nedstammede fra de første, 
og ikke omvendt. Thi dengang der existerede et stort 
Fastland i det nærværende stille Hav, var den hele Geo- 
grafi formodenlig meget forskjellig fra den nærværende. 
Nutidens Fastlande havde maaske endnu ikke hævet sig 
op over Verdenshavet, og da de senere bleve til, fik de 
maaske netop nogle af deres Beboere fra Polynesien. 
Der er unægtelig Beviser for, at store Vandringer have 
fundet Sted mellem Øerne indbyrdes, hvorfor Sand- 
wich-Øerne og Ny-Zeland endnu have samme Sprog; 
men der haves ingen Beviser for en nyere Indvandring 
fra Nabolandene til Polynesien; thi der findes intet 
Folk udenfor dettes Grændser, som ligner den polynesiske 
Race tilstrækkelig i sine vigtigste legemlige og aandelige 
Ejendommeligheder til at kunne bære en slig Hypothese.”) 
”) Denne Paastand synes ikke at støttes af Forfatterens egen Ud- 
vikling i det foregaaende, med mindre han her tager »Poly- 
nesierv i en videre Betydning, såa at det tillige omfatter de 
sorte og lyse Papuer, altsaa alle Folkestammer fra Paaske-Øen 
til Gilolo og Timor. Mere herom i vore Slutningsbemærkninger, 
(M. A.) 
