402 
mere forlængede, have vi encellede Haar for os; 
hvis denne ene Celle ved Tværdeling udvikler en Række 
af Celler, dannes der derved et flercellet Haar. 
Som det heraf vil sees, ere Haarene ikke selvstændige 
Organer i samme Betydning som f. Ex: Stængelblade 
eller Kronblade; de ere kun Udvækster paa Ovérhuden og 
høre som Følge deraf til Plantens Biorganer. 
— I mange Tilfælde er Planternes Haarklædning saa 
fremtrædende, at den giver dem et ejendommeligt Præg 
og en særegen Karakter, hvad enten dette nu beroer 
påa, at de bløde Former vise sig endnu mere bløde, de 
stive og afstikkende endnu mere stive, eller det beroer 
påa, at det Indtryk, som Bladenes Farve gjør paa os, 
bliver et andet: de glindsende, mørkegrønne, glatte Blade 
tiltale Øjet paa en anden Maade end de haarede og mat- 
grønne, og de sølvglindsende eller hvidfiltede atter paa andre 
Maader. Af Planter med stærkt fremtrædende Haarbeklæd- 
ning paa Stængler og Blade kan der nævnes en Mængde 
saasom Sølv-Poplen, mange Pilearter, Klittetornen (Hippo- 
phaé rhamnoides), Axelbær-Røn og Selje-Røn, mange 
Evighedsblomster, Sølv-Potentil, Malurt, Kongelys, 
Tidsler, en Mængde Kaktus- og Begonia-Årter 0. m. d. 
Af Planter, hvis Blomster. Haarene give et ejendommeligt 
Udseende, er det tilstrækkeligt at nævne vort alminde- 
lige Tagrør, Sværdlilierne og Bukkeblad, en af vore 
skjønneste Moseplanter. 
Ogsaa hvor Haarene ere mindre iøjnefaldende eller 
mere spredte, er dog den store Afveksling i Form og 
Stilling ofte let at iagttage; de kunne være krøllede som 
Uld, bløde som Silke eller stive som Børster. De kunne 
blive til stikkende Torne, til rivende Kroge eller til 
brændende Pigge, men de kunne ogsaa være brede og 
