419 
Strømningerne, som tydelig træde frem indenfor den 
tynde Cellehinde. 
Idet vi hermed forlade Rodhaarene og vende os til 
en Undersøgelse af Stængel- og Bladhaarenes Be- 
tydning, maa vi først gjøre den Bemærkning, at vi herved 
komme ind paa nogle Enemærker, som kun ere meget 
ufuldstændig undersøgte, og paa hvilke det er meget 
vanskeligt at gjøre sikkre Slutninger. Vi ville derfor kun 
fremkomme med nogle Hentydninger for at vise, hvad 
der forekommer os at maatte være det rette, og hvilke 
Veje man er gaaet og for Fremtiden bør gaa for at 
kunne aføjøre det ikke uvigtige Spørgsmaal om Blad- og 
Stængelhaarenes Betydning i Plantens Liv. 
Den første Maade, hvorpaa man har grebet Sagen 
fat, var følgende: Man undersøgte Plantevæksten i det 
store og iagttog, hvorvidt Klima, Jordbundsforskjellig- 
heder, Fugtighedsforhold m. m. havde Indflydelse paa 
Planternes Behaaring. Det viste sig da, at Planterne 
ere langt stærkere behaarede paa tørre end paa fugtige 
Voksesteder, og at den samme Planteart ofte kan variere 
med Hensyn til Behaaringens Tæthed, eftersom den 
vokser paa tørre eller paa fugtige Steder, eller eftersom 
den er vildtvoksende og overladt til sig selv, eller bliver 
plejet og vandet i Haver og i Drivhuse. Vi behøve ikke 
at gaa udenfor vor hjemlige Flora for at overtyde os 
om, at det virkelig forholder sig saaledes. Paa tørre, 
sandede Marker vokse f. Ex. Læge-Ærenpris, Uldbladet 
Kongelys, Evighedsblomster, Blød Storkenæb, Blaamunke, 
Sandskjæg, Sølv-Potentil, Valmuer og mange andre 
stærkt haarede Planter, medens vi i Enge og Moser finde 
Eng-Kabeleje, Eng-Blomme, Entian, Gjøgeurter, Eng- 
Karse, Bukkeblad, Tykbladet Ærenpris og mange andre 
7 
PAT 
