438 
Men Videnskabens store Sørgespil — en smuk Hy- 
pothese, der fældes af en hæslig Kjendsgjerning — der 
saa hyppig er bleven opført for Naturforskernes Øjne, 
blev næsten straks spillet til bedste for de Herrer Buffon 
og Needham. 
Atter var det en Italiener, Abbate Spallanzani, 
en værdig Efterfølger og Repræsentant for Redi i Skarp- 
sindighed, Suille og Lærdom, som underkastede Need- 
hams Forsøg og Slutninger en experimentel Kritik. »Selv 
om Needhams Forsøg gave de Resultater, som han be- 
skrev, kunde .de da bære hans Beviser? Var det ikke 
muligt, at det for det første ikke var lykkedes ham fuld- 
stændig at lukke Luften ude med sit Kit og sine Propper, 
og for det andet, at han ikke havde ophedet Infusionerne 
og Luften over disse tilstrækkelig?« Begge disse Tvivl 
hævede Spallanzani til Vished ved at vise, at hvis 
Glaskarrene, der indeholdt Infusionerne, bleve lukkede luft- 
tæt ved at tilsmelte deres Halse, og derefter udsatte for 
kogende Vands Varme i tre Kvarter, udviklede der sig 
aldrig Smaadyr i dem. Man maa indrømme, at Spallan- 
zanis Forsøg og Beviser vare et fuldstændig knusende 
Svar paa Needhams. Men vi forglemme alle kun alt- 
for let, at et er at gjendrive en Sætning, et andet at 
bevise Sandheden af den Lære, der, middelbart eller 
umiddelbart, er det modsatte af hin Sætning; og Viden- 
skabens Fremskridt viste snart, at selv om Needham 
maaske havde fuldstændig Uret, fulgte deraf ikke, at 
Spallanzani havde fuldstændig Ret. 
Den nyere Kemi, et Barn af det attende Aarhun- 
dredes sidste Halvdel, skred imidlertid fremad og stod 
snart Ansigt til Ansigt med de store Spørgsmaal, som 
Biologien forgjæves havde søgt at løse uden dens Hjælp. 
