458 
af den Maade, hvorpaa Panhistophyton avles. Avles den 
»abiogenetisk« eller »xenogenetisk« i Silkeormen eller i 
Silkesommerfuglen, betinges Sygdommens Udryddelse af, 
at man kan hindre de Betingelser i at indtræde, under 
hvilke den opstaaer. Er Panhistophyton derimod en 
selvstændig Organisme, som ikke mere avles af Silke- 
ormen end Misteltenen af den Eg eller Abild, hvorpaa den 
voxer — lad være, at den trænger ligesaameget til Silke- 
ormen for at kunne udvikle sig, som Misteltenen kræver 
Træet — da maa Fremgangsmaaden blive en ganske anden. 
Det eneste, der da er at gjøre, er at blive fri for Panhisto- 
phyton-Kimene og holde dem borte. Som man kunde vente 
det af hans tidligere Undersøgelsers Retning, maatte Pa- 
steur helde til den Tro, at den sidste Theori var den rette; 
og ledet af den udpegede han en Fremgangsmaade til at 
udrydde Sygdommen, der er bleven kronet med fuld- 
stændigt Held i alle Tilfælde, hvor den er bleven gjennem- 
ført paa den rette Maade. 
Der kan altsaa ikke være nogen Tvivl om, at meget 
ondartede kontagiøse og smitsomme Sygdomme hos In- 
sekter foraarsages af overmaade smaa Organismer, der 
frembringes homogenetisk af Kim, som ere tilstede 
iforvejen, og jeg ved ikke, hvorfor det, som finder Sted 
hos Insekterne, ikke skulde kunne finde Sted hos de 
højeste Dyr. Der gives allerede stærke Indicier for, at 
nogle Sygdomme af en særdeles ondartet og dødelig 
Beskaffenhed, som Mennesket er udsat for, ligesaavel 
ere mikroskopiske Organismers Værk som Pebrinen. Jeg 
kan her henvise til de særdeles slaaende Kjendsgjer- 
ninger, som anføres af Prof. Lister i hans velbekjendte 
Skrifter om den saakaldte antiseptiskef) Behandlingsmaade. 
+) antiseptisk: »hvad der forhindrer Forraadnelse«. 
