461 
Studium af alle Naturens mangfoldige Sider, hvis Resul- 
tater udgjøre den exakte Kundskab eller Videnskaben. 
Det er dette store Mødes Retfærdiggjørelse og Hæder, 
at det ikke er sammenkaldt i noget andet Øjemed end 
at fremme den Del af Videnskaben, der behandler Na- 
turfænomenerne.  Maatte dets Bestræbelser krones med 
fuldt Maal af Held! 
At vi ikke mange Aar efter at have optaget en 
ypperlig Afhandling om Selvdannelseslæren af Milne- 
Edwards nu atter gjengive et Foredrag om det samme 
vigtige Spørgsmaal af en af Englands første Naturkyn- 
dige, er ikke alene, fordi det sidste indeholder meget, 
der ikke var eller kunde være kommet paa Tale i det 
første, og fremsætter mange nye Synspunkter, men til- 
lige, fordi Selvdannelsen i hele den mellemliggende Tid 
ikke har ophørt at være et brændende Spørgsmaal eller 
savnet utrættelige og begavede Forkæmpere. De nyere 
Udviklingstheorier have heller ikke været uden Indfly- 
delse paa den Tilgang af Kræfter, som denne saa ofte 
forkjættrede, men idelig fra de døde opstaaende Lære 
har kunnet glæde sig ved, og den har havt den Triumf, 
at en Mand af Richard Owens Betydning i Viden- 
skaben har erklæret sig uforbeholdent for den. Vi have 
derfor længe ønsket at kunne forelægge vore Læsere en eller 
anden Fremstilling af Sagens nuværende Standpunkt og navn- 
lig af de Kjendsgjerninger, hvortil Abiogenesens Forsvarere 
støttede sig. Huxleys Tale kom os derfor meget belejlig 
som et fortrinligt Indlæg fra den »orthodoxe« Side af Vi- 
denskaben. Den har imidlertid fremkaldt en livlig 
Meningsyttring fra begge Sider under selve Mødet i 
Liverpool, og naar Beretningen herom foreligger, og de 
andre Udtalelser, som herved ville foranlediges, ere 
komne til en vis Afslutning, ville vi muligvis finde Plads 
til en Redegjørelse for det vigtigste, som fra den mod- 
satte Side maatte være gjort gjældende. (R. A.) 
