465 
efter igjen udaander denne Luft- igjennem et Rør, saa at 
den drives ind i Støvcylinderen, vil man i Begyndelsen 
ikke se nogen Forandring i denne; men henimod Slut- 
ningen af Udaandingen opstaaer der et mørkt Rum. Den 
Luft, som man i Begyndelsen udaander, fører nemlig Støv 
tilbage med - sig, medens den senere udaandede har faaet 
Tid til at afsætte sit Støv i Lungerne. Har man før Ind- 
aandingen dækket, Næse og Mund med Bomuld, saa frem- 
kommer der straks en mørk Aabning i Støvcylinderen; den 
udaandede Luft driver Støvdelene bort og sender ingen 
andre i deres Sted; den er støvfri, fordi Bomulden har op- 
taget Støvet. — Herpaa støtter T. den praktiske Anvisning 
til Læger og Sygevogtere at benytte Respiratorer af Bom- 
uld for at forhindre de fine Støvdele og deriblandt Ki- 
mene til de Organismer, som muligvis avle Sygdomme, fra 
at komme ind i Lungerne. 
2... Nogle Oplysninger om Pasteurs Undersø- 
gelser over Silkeormens Sygdomme, laante af en 
Meddelelse af Tyndall i ,,Nature" for 1870, kunne vel her 
være paa deres Sted til nærmere Forklaring af Huxleys 
Yttringer i en foregaaende Artikel. 
Jeg har nylig, skriver Tyndall, fra Pasteur modtaget 
et Exemplar af hans nye Skrift ,,Sur la maladie des vers å 
soie", og en Notits herom vil vistnok, selv om den bliver 
kort og ufuldstændig, interessere en stor Del af Deres 
Læsere. Bogen er en Beretning om et meget mærkeligt 
videnskabeligt Arbejde, der har ført til ikke: mindre 
mærkelige praktiske Resultater. I 15 Aar har en Pestsot 
raset blandt de franske Silkeorme. De ere blevne syge og 
døde i store Masser, og de, der kom saa vidt, at de fik spundet 
deres Pupesvøb (Kokon), leverede kun en Brøkdel af den 
normale Silkemængde. I 1853 gav Silkeavlen i Frankrig 
en Indtægt af 130 Millioner Frank. I de 20 forudgaaende 
Aar havde den fordobblet sig, og man nærede ingen Tvivl 
om, at den vilde stige fremdeles. Desværre blev denne 
lykkelige Tilstand tilintetgjort af en frygtelig Landeplage, 
netop som 9Plantagerne vare i deres mest blomstrende 
Tilstand. Vægten af de i 1853 avlede Kokoner var 26 
Millioner Kilogrammer: i1865 var den falden til 4 Millioner, 
og Tabet beløb sig i det sidstnævnte Aar alene til 100 
Millioner Frank (over 35 Millioner Rigsdaler). 
Den Egn, som især blev ramt af denne Ulykke, var 
netop den berømte Kemiker Dumas's, det franske Viden- 
Fjerde Række. II. 30 
