470 
første. Den anden Maj undersøgtes en Orm, som netop 
havde skiftet Hud fjerde Gang; dens hele Legeme var saa 
opfyldt af Snyltelegemer, at man maatte undre sig over, at 
den kunde leve. Sygdommen skred frem, Ormene døde og 
bleve undersøgte, og den Ilte Maj var der kun 6 tilbage 
af dem alle 30. Det var de stærkeste af det hele Kuld, 
men ogsaa de viste sig at være fulde af Snyltelegemer; ikke 
en af de 30 Orme var sluppen fri, et eneste befængt Maal- 
tid havde forgiftet dem alle! Det Hold, der var blevet 
skaanet, spandt derimod smukke Kokoner, og kun i to af 
Sommerfuglene fandtes der Spor til Snylteplanter, som. de 
rimeligvis havde faaet i sig under deres Udvikling. 
Altsom Pasteur trænger dybere ind i Æmnet, blive 
hans Angivelser nøjagtigere og mere detaillerede.  Tilsidst 
meddeler han saaledes en Oversigt over det tiltagende ÅAn- 
tal ,,Snyltelegemer", som han seer hver Dag i Mikroskopets 
Felt. Efter et Maaltid som det ovenfor omtalte steg An- 
tallet af de Orme, der husede hine Snyltevæsener, gradvis, 
indtil det tilsidst beløb sig til 100 pCt. og samtidig steg 
Snyltelegemernes Antal fra O til 1, 10, 100, undertiden 1000 
eller 1500 i Mikroskopets Synsfelt. Pasteur indpodede 
ogsaa sunde Orme med dem og iagttog saa Sygdommens 
Udvikling; ligeledes paaviste han, at Ormene indpode dem 
i hverandre ved at saare hverandre med deres Bideredskaber 
eller ved at besudle Bladene med deres Udtømmelser. — Det 
var nu ikke længere et hemmelighedsfuldt Smitstof, der 
dræbte Ormene, men en bestemt paaviselig Organisme. 
Førend Pasteurs Undersøgelse udtaltes der de mest for- 
skjellige Meninger, om Pebrinen var smitsom eller ikke; 
nogle benægtede det glatvæk, andre forsikkrede det ligesaa 
bestemt, men alle vare de enige om at tro paa et skadeligt 
»Medium", som af en eller anden ubekjendt Grund blev 
epidemisk og fremkaldte Sygdomme. 1, Stil, siger P., den 
dygtigste Silkeavler, den mest øvede Mikroskopist ligeover- 
for store Masser af Orme, der ikke vise det ringeste Symp- 
tom paa Sygdommen; Dødeligheden er ringe eller ingen, 
Kokonerne saa gode, som man kan ønske sig det. Han 
vil da ikke betænke sig paa at erklære, at de Æg, som 
disse Orme efter tilendebregt Forvandling ville lægge, ere 
brugbare til Udklækning. Men Sandheden er, at de alle 
ere forgiftede; at de fra Begyndelsen af have baaret Syg- 
domsspiren i sig, at denne vil udvikle sig over alle Grændser 
i Puperne og Sommerfuglene, gaa over i Ægene og slaa 
den næste Generation med Ufrugtbarhed. Og hvad er saa 
