472 
tagelse, der, hvis den bliver bekræftet, vil være af megen 
Interesse. I Nærheden af flere, isærdeleshed større Sol- 
pletter viste der sig en Mængde Linier, der angave Til- 
stedeværelsen af Vanddampe- paa disse Dele af Solskiven. 
Paa andre Steder af Solen kunde disse Linier ikke gjen- 
findes. (Ved en senere Lejlighed iagttog han dog lignende 
Linier over hele Solskiven, men ved nærmere Undersøgelse 
viste det sig, at en tynd Cirrhus-Sky var kommen foran 
Spektroskopet. I dette Tilfælde frembragtes de nævnte Linier 
saaledes ved Absorption i Jordatmosfæren.) Janssen 
har i adskillige Stjerner med rødt og gult Lys ligeledes 
troet at finde Vanddampe og har villet benytte dette For- 
hold til en Bestemmelse af Stjernernes relative Alder.  Stjer- 
nernes forskjellige Farver angive nemlig det Stadium af For- 
brænding, hvorpaa de befinde sig. Naar de efterhaanden af- 
kjøles, vil deres Farve i de forskjellige Perioder af deres 
Tilværelse afhænge af de Stoffer, der findes i deres Atmos- 
fære, og Vanddampenes Tilstedeværelse i denne angiver med 
en vis Nøjagtighed Stjernens Temperatur og som Følge deraf det 
Stadium, hvorpaa den befinder sig. Man kjender den Varme- 
grad, ved hvilken Vandets Grundstoffer gaa i Forbindelse 
med hinanden, saavelsom den, ved hvilken de adskilles, og 
man har altsaa i Spektroskopets Angivelse af Tilstedeværelsen 
af Vanddampe eller af Brint og Ilt et Middel til tilnærmel- 
sesvis at bestemme Stjernernes højere eller lavere Varme- 
grad. Disse Iagttagelser ere imidlertid endnu ikke afsluttede 
og trænge overhovedet til nærmere Bekræftelse. 
I de sidste Par Aar har man ligeledes med Held be- 
gyndt at benytte Spektralanalysen til Bestemmelsen af Fix- 
stjernernes Bevægelse i Verdensrummet, og de allerede an- 
stillede Forsøg give sikkre Løfter om, at man ad denne 
Vej vil gjøre vigtige og betydningsfulde Opdagelser. Det 
følger af theoretiske Betragtninger, paa hvilke vi ikke her 
nærmere skulle indlade os, at naar Lyset fra et lysende 
Legeme undersøges med Spektroskopet, ville Spektrallinierne 
forandre deres Stilling noget, alt eftersom Afstanden mellem 
Lysgiveren og Spektroskopet forøges eller formindskes. 
Bliver Afstanden større, flytte Linierne sig henimod Spek- 
trets røde Ende; formindskes den, gaa de til den modsatte 
Side. Hvormeget Linierne forflyttes, beroer paa den Ha- 
stighed, hvormed Lysgiveren nærmes til eller flyttes fra 
Spektroskopet. Et lignende Fænomen finder ogsaa Sted ved 
Lydens Forplantning. Naar man med stor Hurtighed nærmer 
sig til et musikalsk Instrument, der giver en vedholdende 
