17 



Europa mod Syd, end det nu er Tilfældet, synes at frem- 

 gaa deraf, at en Knogle af denne Art er funden i det 

 glaciale Ler i Dalsland i Sverige. Ved Norges Kyster 

 forekommer den fra Varangerfj orden ned til Stat (62^), 

 dog overalt i forholdsvis ringe Antal; kun paa faa Ste- 

 der har den nogen økonomisk Betydning for Beboerne, 

 i det den i Regelen findes spredt og har sit Tilhold i den 

 ydre Skjærgaard; blot undtagelsesvis viser den sig i 

 Fjordene, og aldrig, hvor disse stikke dybt ind i Landet. 

 Dog maa den utvivlsomt regnes som en Kystform blandt 

 Sælerne, o^ den synes ikke, i det mindste ved vore Kyster, 

 at foretage Rejser af nogen særdeles betydelig Udstræk- 

 ning. Alene i Yngletiden samles Individerne fra en større 

 Omkreds, der kan omfatte et Par Breddegrader, for atter 

 efter dennes Ophør at spredes hvert til sit Hold. 



En af disse faste Ynglepladse, og maaske den syd- 

 ligste af dem alle, er Froøerne. Skjønt Antallet af de 

 her forsamlede Individer ingenlunde er særdeles betyde- 

 ligt, indbefatter det dog utvivlsomt de fleste af den Stam- 

 me, der bebor Kysten sønden for denne Øgruppe; og 

 skjønt det ikke er usandsynligt, at enkelte Par kunne 

 kaste sin Unge ogsaa paa et sydligere Punkt, findes 

 næppe nogen almindelig Yngleplads sønden for Froøerne. 

 Gjennem Hr. Borthen har jeg gjentagne Gange mod- 

 taget Meddelelser om Jagten og dens Optræden paa disse 

 Øer, ligesom han beredvillig har skjænket smukke Exem- 

 plarer i forskjellige Aldre til Musæerne i Bergen og Chri- 

 stiania. Af disse Meddelelser fremgaar det, at Storkob- 

 ben i biologisk Henseende skiller sig i flere Retninger 

 fra de øvrige sælartede Dyr i Norden. 



' En af de mærkeligste af disse Afvigelser er dens 

 Yngletid. Medens alle de nordeuropæiske Sældyr, for 



Femte Række. III. 9 



