23 



over Skjæret, og søge Vandet paa den anden Side for 

 at komme bort. Dette er blevet bekræftet af flere Øjen- 

 vidner. Dog vil der sjælden være Mangel paa Hanner, 

 uagtet det er næsten udelukkende blandt dem, at de enkelte 

 udvoxede Individer, der dræbes sammen med Ungerne, 

 blive skudte. Bliver en Familie paa denne Maade uden 

 Overhoved, melder der sig hurtig en ny Gemal. 



Parringen foregaar paa Ynglepladsen, umiddelbart 

 efter at Ungen er fremfødt, og Hunnen gaar saaledes, da 

 den ikke yngler mere end én Gang om Aaret, drægtig et 

 Aar. Kommer ikke Hunnen af sig selv i Vandet, gaar 

 Hannen op og jager hende ned, da Parringen alene fore- 

 gaar i Søen. Under denne indtager Parret samme Stil- 

 ling som Hunde og de fleste Pattedyr; aldrig er dog 

 Hunnen helt under Vandet, men Snudespidsen holdes 

 stadig oven for dette ligesom hele Hannens Hoved. Par- 

 ringen synes at gjentages ofte. 



Efter hvad man har Grund til at antage , yngler 

 Storkobben først i tre Aars Alderen eller tidligst som to 

 Aar gammel. Den føder blot én Unge, der ved sin Fødsel 

 er vel udviklet og tæt bedækket af en uldlignende Haar- 

 klædning, som den fælder efter tre Ugers Forløb. Den 

 største Del af de paa Froøerne forsamlede Individer kaste 

 Ungen i den sidste Uge af September, i Regelen omkring 

 den 26de eller 27de i denne Maaned. 



Til Yngleplads udvælges de ydre Holmer og Skjær, 

 der som oftest ere smaa og lave, men dog i Regelen saa 

 store, at de ikke uden ved usædvanlig høj Søgang ere 

 udsatte for at overskylles af Bølgerne. Indtræff'er der 

 Uvejr eller Storm i de Dage, der ere nærmest forud for 

 Yngledagene, vælger Hunnen gjærne et større Skjær, da 



