26 



og faar noget nær samme Farve som Isbjørnens Pels. 

 Efter 7 — 10 Dages Forløb begynde de mørke Haar at 

 fremkomme paa Snuden og Føddernes Spidser, først 

 paa Forføddernes Tommelfinger; efterhaanden bliver Far- 

 ven mørkere, og ved tre Ugers Alder har Ungen mistet alle 

 sine Uldhaar. Den nye Farve er forskjellig fra de gam- 

 les, ligesom den ogsaa varierer betydelig hos de for- 

 skjellige Individer; enkelte ere lysere med store mørke 

 Pletter, andre ere næsten ensfarvet sortgrønne, og atter 

 andre næsten kulsorte; dog er næsten altid Undersiden 

 lysere end Oversiden. Denne Ubestemthed i Farven 

 vedbliver, som vi allerede have nævnt, under en stor Del 

 af deres Opvæxt, og først som fuldt udvoxede blive de 

 mere ensartede i denne Henseende. 



Naar Ungen kommer til Verden, har den lidet Kjød 

 og næsten intet Spæk, men den tiltager hurtig (næsten 

 med 4 — 5 danske Pund daglig) , skjønt den intet nyder 

 uden Moderens Mælk. Naar den er tre Uger gammel eller 

 paa det Tidspunkt, da den er Gjenstand for Jagt, kan 

 den have 40 — 60 Pund Spæk foruden 24 til 36 Pund 

 Kjød; særdeles fede Exemplarer have vejet 120 Pund. 

 Men denne hurtige Væxt standser, naar Ungen er færdig 

 med sit Haarskifte; nu forlade Forældrene den, og den 

 maa selv sørge for sin Føde. 



Paa dette Tidspunkt indtræder Ungen i det hele i et 

 nyt Stadium. — Saa længe den endnu ikke har skiftet, er 

 der yderst dum og lidet sky og gjør sjælden Forsøg paa 

 at flygte, om den ser Mennesker; men naar den bliver 

 overladt til sig selv og kommer paa Søen, bliver den 

 snart lige saa forsigtig som de gamle. Det samme er 

 Tilfældet med de Unger, der, som ovenfor nævnt, af en 

 eller anden Grund komme i Søen, inden Ulddragten er 



