49 



en Række af Planter, der slet ikke vilde kunne blive 

 bestøvede, hvis ikke Insekterne traadte til, og ligeledes en 

 Mængde Dichogamer, lede vi dog forgjæves efter den 

 Slutning, at det følgelig viser sig at være nødvendigt for 

 disse Planter at blive bestøvede ved fremmed Støv. Han 

 antager, at det er et Lune hos »Blomsterskaberen«, der 

 har bevirket, at nogle Planter bestøve sig selv, andre 

 ikke. Koelreuter drog heller ikke nogen Slutning, men 

 han spørger, om der dog ikke skulde ligge noget til 

 Grund for, at saadanne Blomster aldrig bestøves ved 

 deres eget, men altid ved andre Planters Støv; ncerte 

 natura nil facit frustra^, tilføjer han — Naturen gjør 

 sikkerlig intet uden Hensigt. 



Man stod altsaa lige paa Springet til at drage den 

 afgj ørende Slutning. Men det varede 100 Aar, før Spørgs- 

 maalet blev besvaret. Først 1862 kom Darwins Under- 

 søgelser over Gjøgeurternes Blomster; nu blev Konse- 

 kvensen dragen, men rigtig nok i langt videre Omfang, 

 end man kunde vente. Undersøgelsen af disse ejendomme- 

 lige Blomster viste, at Støvet umulig af sig selv kunde 

 komme ned til Arret, Insekternes Hjælp var aldeles nød- 

 vendig; og da det nu fandtes, at disse virkelig i talrig 

 Mængde besøgte Blomsterne og derved let fik Støvmas- 

 serne fasthæftede paa sig, saa at de kunde føres fra den 

 ene Blomst til den anden, saa drog Darwin den Slut- 

 ning, at det var en Nødvendighed for disse Planter stadig 

 at faa deres Ar forsynet med fremmed Støv; men da det 

 samme havde vist sig at være Tilfældet hos en Række 

 Ærteblomstrede, der slet ikke vilde give spiredygtige Frø, 

 naar Insekterne hindredes i at faa Adgang til Blomsterne, 

 saa tøvede den udmærkede Iagttager ikke med at opstille 

 den allervidest gaaende Hypothese: intet organisk Væsen. 



Femte Række. ITI. 4 



