5t> 



dennes Gang hen over en Slimhindeflade af betydeligt Om- 

 fang, der ved sin rigelige Forsyning med Følenerver gjen- 

 nem de forskjellige Følelsesformer er i Stand til at under- 

 rette os om den indaandede Lufts Varme og Blanding 

 med andre Luftarter, kommer en forholdsvis kun ringe 

 Del af den indaandede Luft gjennem den før omtalte 

 snævre Gang i Berøring med det egentlige Lugteafsnit i 

 Næsehulen. 



For saa vidt den indaandede Luft er svanger med 

 lugtende Stoffer, prøves den paa disse i Lugteafsnittet, 

 den saakaldte ^)Regio olfactoriaii. Og for saa vidt de ved 

 denne Prøve fremkaldte Lugtefornemmelser atter frem- 

 kalde en Tænknings-Virksomhed i vor Hjærne og her- 

 igjennem atter kunne faa Indflydelse paa vore Aande- 

 drætsbevægelser , er v^Regio olfactoria«^ Aandedrættets 

 »Vægter«. 



Tage vi dernæst Hensyn til Lugtesansens langt større 

 Betydning for Dyrene end for Menneskene, til den Rolle, 

 som Lugtesansen hos de førstnævnte spiller med Hensyn 

 til Valget af Fødemidler, hvilket baade fremgaar af an- 

 stillede Forsøg, som vise, at Hunde, hvis Lugtenerve er 

 gjennemskaaren, afvise de dem tilvante Fødemidler, naar 

 disse ere saaledes indpakkede, at Synet ikke kan vej- 

 lede dem, som og af de talrige Iagttagelser, der godt- 

 gjøre, at Dyr med manglende eller mangelfuld Lugtesans 

 langt lettere blive forgiftede og dø ved giftige Planter 

 end Dyr, der ere i Besiddelse af deres normale Lugte- 

 evne — synes det mig, at man med Rette ogsaa kan 

 kalde Lugtesansen for Fordøjelsens »Vægter«. 



Er Lugtesansen saaledes i middelbar og indskrænket 

 Forstand af stor Betydning for to af det saakaldte vege- 

 tative Livs vigtigste Funktioner, Aandedrættet og For- 



