62 



ders Spor ved Lugten, ja den afrikanske Neger skal 

 endog kunne adskille Sporet af en sort og hvid Mand. 



Ved Sammenligning af Mennesker i forskjellige Livs- 

 perioder synes der ligeledes at vise sig en lignende Over- 

 ensstemmelse mellem Graden af Næsepigmentets Udvik- 

 ling og Lugtesansens Skarphed. Da Erfaringen viser, 

 at Børn og unge Dyr ofte tage Fejl med Hensyn til 

 Lugten og i det hele ere i Besiddelse af langt svagere 

 Lugtesans end ældre, og da det ligeledes er konstateret, 

 at Pigmentdannelsen i r,Regio olfactoria'x hos unge Dyr er 

 langt svagere end hos ældre, ligger det nær at formode, 

 at den forskjellige Styrke af Lugtesansen staar i Forhold 

 til den i de tilsvarende Aldre forskjellige Grad af Pig- 

 mentudvikling. 



Skulde Næsepigmentet virkelig spille en betydeligere 

 Rolle med Hensyn til Lugtesansens Skarphed, saaledes 

 som O gie har formodet det, og skulde der bestaa et 

 nøjere Forhold mellem Pigmentet i Næsen og Legemets 

 ydre Hud, da maatte vi vente, at Lugtesansen var be- 

 tydelig svækket, hvor Pigmentet i den ydre Hud i væ- 

 sentlig Grad var formindsket. 



Hos tilsyneladende aldeles pigmentløse Dyr, saasom 

 hvide Kaniner, Harer, kort sagt hos de saakaldte Al- 

 binoer, finder man vel en Formindskelse i Lugtesansens 

 Skarphed, men ingenlunde en total Ophævelse af denne. 

 Dette hidrører derfra, at der selv hos de stærkest hvid- 

 farvede Dyr endnu er Pigment til Stede, og at dette sidst 

 forlader Ansigtets Hud og sjælden aldeles forsvinder 

 omkring Næse og Øren. Da disse Organers Hulheder 

 i Fosterlivet ere opstaaede ved Indkrængninger fra den 

 ydre Hud, ligger det nær at formode, at Vedligeholdelsen 

 af Pigmentet i den ydre Hud omkring disse Organer 



