70 



flere Gange med en Tang taget en Bi ved Benet og 

 holdt den tæt hen til andre Bier, som toge Føde til sig, 

 for at se, om de vilde forsøge paa at yde den Hjælp, men 

 han maatte med Beklagelse sige, at de smaa egennyttige 

 Væsener ikke toge nogen som helst Notis deraf, og han var 

 kommen til den Overbevisning, at de slet ikke havde nogen 

 Hengivenhed for hverandre. — Ligeledes var der sagt og 

 skrevet en Mængde om den store Kjærlighed, Bier havde 

 til deres Dronning, men ogsaa dette troede han var ugrun- 

 det. I Efteraaret 1875 ombyttede han en brun Dronning med 

 en italiensk Dronning. Den gamle Dronning satte han i 

 en Æske, og da han næste Dag kom tilbage, saa han, at 

 de alle havde forladt den. Derpaa satte han den i en Æske 

 med Honning, men selv da blev der ikke taget den ringeste 

 Notis af den. — Der var talt meget om Biernes Evne til at 

 skjelne forskjellige Farver. Heller ikke i denne Henseende 

 troede han, at man havde Ret, undtagen for saa vidt For- 

 skjellen i Farve stod i nogen Forbindelse med Honning. 

 Til et Forsøg havde han lagt nogen Honning paa et Stykke 

 Glas og lagt dette paa et Stykke farvet Papir ; paa Hon- 

 ningen satte han en Bi, som saa fløj frem og tilbage til 

 Kuben og fløj stadig tilbage til det samme Sted. Han tog 

 flere Bier og bar sig ligedan ad med Honning, der var an- 

 bragt paa forskjellig farvede Papirsstykker, og Bierne fløj 

 Stadig tilbage til Honningen paa det Stykke Papir, hvorfra 

 de vare fløjede bort. Men da han ombyttede Papirsstyk- 

 kerne paa Bordet, fløj Bien vel tilbage til det Sted, hvorfra 

 den var fløjet bort, men da den mærkede, at Farven var 

 forandret, fløj den lidt tilbage, summede rundt om Bordet 

 og slog sig til sidst ned paa det Papir, til hvis Farve den 

 var bleven vant*). Hvad dernæst Lugten angik, troede han, 

 at den spillede en vigtig Rolle i Biernes Økonomi. Han havde 

 lagt Mærke til, at naar han tidlig om Morgenen hældte et 



*) I nogle ved Sir John Lubbocks Foredrag fremkaldte Bemærk- 

 . ninger i »Times« af Sekretæren for det engelske Biavlerselskab, 

 John Hunter, drager denne i Tvivl, at Bier under alle Om- 

 stændigheder lettelig kunne skjelne Farver. Han fremhæver til 

 Støtte for sin Mening, at uaar han uden videre vilde sætte en 

 Haandfuld itahenske Bier i en Familie af almindelige brune Bier, 

 vilde de ufejlbarlig blive dræbte, men naar han i Forvejen be- 

 stænker baade Italienerne og de brune Bier med f. Ex. Peber- 

 myntevand eller en anden stærkt duftende Parfume, gaa de fredelig 

 sammen. Her skjelne Bierne altsaa aabenbart Lugten, men ikke 

 Farven. 



