85 



de nævnte Lande og Øer til et Hele? Dette vilde jo være 

 en ny Støtte for det supponerede Kæmpe-Skildpaddeland, 

 som man maatte tænke sig havde sat Afrikas Østkyst 

 og Amerikas Vestkyst i umiddelbar Landforbindelse med 

 hinanden i en længst forsvunden Tid. Den Gang levede der, 

 maa man formode, endnu ingen større Dyr, der kunde være 

 farlige for disse Skildpadders Æg og Unger; men de maatte 

 i alt Fald blive udryddede overalt, hvor Mennesker efter- 

 haanden indfandt sig i større Mængde; dertil vare de 

 for forsvarsløse og det Udbytte, de ydede uden Fare eller 

 Anstrængelse, for stort. Saaledes forsvandt de da paa 

 hele det nærværende Fastland og paa alle af Mennesker 

 beboede Øer; de bleve kun tilbage paa enkelte afsides 

 Øer, som overlevede det tidligere Fastlands langsomme 

 Sænkning og tidlig vare blevne afspærrede fra andre af 

 større Dyr og Mennesket beboede Lande. Denne For- 

 klaring lader sig høre, skjønt det jo rigtig nok er højst 

 mistænkeligt, at de nævnte Øer for største Delen (om 

 ikke alle?) ere af vulkansk Oprindelse og derfor langt 

 rimeligere opfattes som nydannede end som Levninger af 

 noget meget gammelt og forsvundet. Dette var jo ogsaa den 

 Opfattelse, hvortil det hele Studium af Galapagos-Øernes 

 Flora og Fauna i sin Tid førte os '^'). Er det da ikke bedre at 

 lade alle disse Hypotheser, saa vel som hvad der fra andre 

 Synspunkter kunde indvendes imod dem, fare indtil videre 

 og blot erindre om, at lignende Fordelingsforhold jo træde os 

 i Møde paa de samme Steder i andre Klasser at Dyre- og 

 Planteriget, f. Ex. de store planteædende Øgler af Leguan- 

 Gruppen (Landformen og Havformen) og de ejendommelige 

 Jo i C finkers Gruppe paa Galapagos- Øerne, Dronte- 

 Fuglene s og forskjellige vingeløse Vandh^ns paaMas- 



*) Jfr. den ovenfor anførte Afhandling fra 1862. 



