97 



Linné fandt deres lærvillige Elev; de dybeste Bemærk- 

 ninger om Planteformernes Væsen, der pryde Linné s 

 Værker, stamme fra Cæsalpino og Jun|g, og endnu 

 klinger i den videnskabelige Morfologi den Grundtone 

 tydelig nok igjennem, som disse Mænd for Aarhundreder 

 siden havde anslaaet. 



Men den nyere Botanik har dog ogsaa draget Næring 

 fra andre Kilder; den forener i sig mangfoldige højt be- 

 gavede Mænds aandelige Arv fra tidligere Tider. Op- 

 dagelsen af Planternes Kjønsliv ved Professor Rudolf 

 Jakob Camerarius fra Tiibingen i Slutningen af det 

 17de Aarhundrede blev væsentlig udvidet af en anden 

 tysk Lærd, Kolreuter, i Midten af det 18de; den 

 kemiske Proces ved Planternes Ernæring fandt sin første 

 Forklarer i den berømte Fysiker Mariotte (1679), men 

 de endnu gjældende Grundsætninger bleve først opstillede 

 af Theodore de Saussure i Begyndelsen af det 19de 

 Aarhundrede; Mekanismen ved Bevægelsen af Safterne 

 i Planten blev første Gang med stort Held studeret af 

 Hales (1732); Bonnet, Duhamel og senere Knight 

 erkj endte den mærkværdige Indflydelse, som Lyset og 

 Tyngden have paa Retningen af Stammens og Rodens Væxt. 

 Disse Mænds Undersøgelser behøvede blot en Udvidelse 

 og nøjagtigere Gjentagelse for at omforme Plantefysio- 

 logien til et ordnet videnskabehgt System. Derimod har 

 Kjendskabet til den indre Bygning, Planteanatomien, der 

 ligeledes allerede i Slutningen af det 17de Aarhundrede 

 var bleven dyrket af Mal pi gh i og Grew, først faaet sit 

 egentlige Grundlag ved de ældre endnu levende Fyto- 

 tomer. Netop paa dette Omraade har den nyere Tid 

 været særlig frugtbar, ikke blot fordi bedre Mikroskoper 

 staa til vor Raadighed, men især fordi Mænd af frem- 



Femte Række- III. 7 



