100 



Borgerne i de mindre Universitetsstæder og de ældre 

 Professorer se med Uvillie, at den nye Professor i Botanik 

 bliver siddende hjemme som andre lærde; hvad han der 

 bestiller, véd man ikke; den Mand, der ikke en Gang 

 samler Planter, synes næppe at fortjene Navn af Bota- 

 niker. 



Naar Botanikerens ydre Skikkelse i vor Tid ikke 

 længere ligner hint Billede, er det en Følge af den dybe 

 Forandring, vor Videnskab er undergaaet i sit indre i de 

 sidste 30— 40 Aar. Fremskridtet til det bedre var hurtigt; 

 endnu leve de fleste af de fortjenstfulde Mænd, som paa 

 ny bragte Liv i Videnskaben om Planterne i Tyskland, 

 og som stillede skarpsindige Undersøgelser og aandrige 

 Fortolkninger af det sete over for den blotte Samlen. 

 Med hvilken Tilfredsstillelse maa disse Mænd ikke be- 

 tragte den friske, ivrige Forskning, der nu er virksom i 

 Botanikken, navnlig i Tyskland! Det Forspring, som 

 Franskmænd og Englændere havde for os i Begyndelsen 

 af Aarhundredet, er for længe siden langt overskredet; 

 Fremgangen var hos os saa hurtig, at de ikke formaaede 

 at holde Skridt med os; i England betinder Botanikken 

 sig endnu, hvad Methode og Principper angaar, paa det 

 Standpunkt, der blev anvist den af Rob. Brown for 

 40 — 50 Aar siden; i Frankrig have kun enkelte frem- 

 ragende Mænd ydet noget betydeligt, et fælles Arbejde 

 paa vigtige Spørgsmaal, saaledes som hos os, kan man 

 næppe finde der; Centralisationen har afgjort skadet 

 Videnskabens Udvikling og Grundighed, selv om den 

 sikrer den en mere glimrende Optræden i det ydre. 



Den tyske Botanik har i den nyere Tid mindre ar- 

 bejdet i Bredden end i Dybden; overalt viser der sig en 

 Stræben efter at skjelne mellem det almenvigtige og det 



