119 



Søgen efter Sandheden giver. At have nydt denne Lykke 

 om ogsaa kun i nogle faa Ungdomsaar i fulde Drag er 

 en Støtte for hele det senere Liv. Det forhøjer Mandens 

 Værd, hvad enten han i modnere Aar er kaldet til at 

 tjene Staten, eller han under Bekymringer og Anstrængelser 

 kun arbejder for at underholde sin Familie, 



Den, der én Gang har vovet at søge Sandheden i 

 Videnskaben for Sandhedens Skyld, han vil ogsaa vide at 

 skatte dens Værd i det offentlige Livs Virksomhed; 

 i det Videnskaben lutrer Sansen for denne, styrker den 

 ogsaa Karakteren; den, der giver Agt paa, hvad der 

 sker i vor Tid, vil finde, at Karaktersvaghed sædvanlig 

 er en Følge af mangelfuld San dhedskj ærlighed; kun 

 Sandhedskjærligheden giver en fast Overbevisning, og 

 kun denne begrunder en fast, uafhængig og agtværdig 

 Karakter. Se vi endnu en Gang tilbage paa den Tids- 

 alder, da vort Universitet opstod, da se vi midt under de 

 voldsomme Ytringer af forældet Overtro en Række af 

 Mænd, der havde fæstnet ikke blot deres Overbevisning, 

 men deres Karakter, ved Studiet af Videnskaben; den 

 Gang, som nu, kom det ikke blot an paa at finde nye 

 Sandheder ;2 det var langt vanskeligere at bekjende og 

 forsvare dem. — Men denne store sædelige Virkning ud- 

 øver Studiet kun paa dem, som det ikke blot er magt- 

 paaliggende at erhverve sig nyttige Kundskaber, men som 

 langt mere ere begejstrede for den Sandhed og Skjønhed, 

 der ligger i en rig og alsidig Videns logiske Sammenhæng. 

 Kun for saadanne gjælder om Videnskaben Digterens Ord : 

 »Du være Menneskenes allerbedste Kraft«. — 



