125 



skinnende hvid Tragt, 2 — 3 Tommer i Gjennemsnit! Man 

 har opkastet det Spørgsraaal, hvorledes den temmelig 

 dorske og hjælpeløse Beboer af denne Rede kan undgaa 

 sine Forfølgere, navnlig de Hvepse, der lægge deres Æg 

 i Edderkopper eller proviantere deres Reder med disse, 

 og for hvis Angreb f. Ex. hin ovenfor omtalte store 

 texanske Mygale saa ofte bliver et Ofifer. Man har dertil 

 svaret, at den formodentlig holder sig skjult dybt nede i 

 Røret, navnlig om Dagen, og at den hvide Tragt rimelig- 

 vis hidlokker Nat-Insekter, der saaledes let blive Edder- 

 koppens Bytte. Hos en anden Art af samme Slægt skal 

 der udgaa Traade fra Tragtens Omkreds til omgivende 

 Gjenstande. Rører et Insekt ved disse Traade, røber det 

 sin Tilstedeværelse ved de Rystelser, det bibringer Spin- 

 det, og bliver da let Edderkoppens Bytte. 



Det var imidlertid de med Dør forsynede Reder, 

 som skulde være den egentlige Gjenstand for vor Skil- 

 dring. Den hyppigste Form er den, hvor Døren er for- 

 holdsvis tyk og har en skraa, ligesom tilskaaret Rand, 

 der passer meget nøje i den paa tilsvarende Maade til- 

 dannede Munding af Røret, som en Prop i en Flaske, 

 Gangen eller Hulen er et kort eller langt, lodret eller 

 skraat nedløbende Rør, udforet med Silkespind. Slige 

 Boliger forfærdiges af mange Arter af forskjellige Slægter 

 i meget forskjellige Verdensdele (f. Ex. Nygranada, Formosa, 

 Ostindien, Syrien, Nyholland), og de frembyde kun under- 

 ordnede Forskjelligheder, saa at det vist nok i mange Tilfælde 

 ikke er muligt at kjende den ene Arts Bolig fra den anden. 



Moggridge fandt de Edderkopper, der bygge slige 

 Reder med Dør for, især paa fugtige og skyggefulde 

 Steder, hvor Terrænet skraanede nedad, eller i Gærder, 

 hvor Mellemrummene mellem Stenene ere udfyldte med 



