138 



komne til Skjels Aar og Alder. Det vilde være interes- 

 sant at se, hvordan kunstig udklækkede Edderkopper, der 

 aldrig havde set deres Moders Reder eller andre lignende, 

 vilde bære sig ad; skjønt der vel næppe kan være Tvivl 

 om, at det medfødte, nedarvede Instinkt vilde lære hver 

 Art at bygge i sin særegne Stil. De udvoxne Hanner, 

 som man kun meget sjælden træffer paa, bo ikke i Huler 

 eller Reder — thi saa maatte man finde disse — men 

 strejfe omkring og søge som andre Løsgængere Ly, hvor 

 de kunne finde det; det synes dog, som om de i deres 

 Barndom lægge større Stadighed for Dagen. Paa de første 

 Livstrin kan man vel ikke skjelne de to Kjøn fra hin- 

 anden, men det er jo lidet rimeligt, at der blandt de 

 Unger, som M. tog ud af Rederne og saa bygge sig hver 

 sin Rede i Urtepotten, ikke skulde have været andet end 

 Hunner. »Drengene« bygge sig altsaa uden Tvivl Reder af 

 selvsamme Beskaffenhed og Form som »Pigerne« ; i hvilken 

 Alder de opgive dette og begynde deres omstrejfende Liv, 

 er endnu ikke iagttaget; det maa i alt Fald ske paa den 

 Tid, da »Mandbarheden« indtræffer, om ikke før. 



De voxne Edderkoppers Utilbøjelighed til at forlade 

 deres Reder fremgaar ogsaa deraf, at man undertiden 

 har truffet Reder (af dem med tyk Dør), som havde en 

 Dør i hver Ende; selvfølgelig var den, der vendte nedad 

 i Jorden, til aldeles ingen Nytte, og den eneste mulige 

 Forklaring er, at ved Jordens Gravning vare disse Reder 

 blevne vendte omkring, saa det øverste kom nedad og 

 omvendt; Edderkoppen fandt sig imidlertid snart til Rette 

 i den nye Situation, lod den gamle Dør sidde og an- 

 bragte en ny i den Ende, der nu var kommen til at 

 vende opad ! At de , naar man tager Døren fra dem 

 eller gjør den fast, saa at den ikke kan lukkes i, meget 



