143 



Natten ere jo ogsaa mange af deres Fjender borte, og 

 mangt et lækkert Bytte kan lige godt lønne deres Aar- 

 vaagenhed. I Fangenskab kan man fodre dem med alle- 

 haande Insekter, Uagerne bedst med Fluer, som man 

 lægger døde lien uden for deres Reder. En sjælden Gang 

 har M. om Vinteren fundet Reden tilspundet og Be- 

 boeren i Dvale; men det er en ren Undtagelse. 



Til Slutning kan det endnu være af Interesse for 

 Sammenligningens Skyld at se, af hvilken Beskaffenhed 

 de Reder ere, som en anden Edderkop, en Ulve-Edderkop 

 eller Lycosa, L, narhonensis, nær beslægtet med den ita- 

 lienske Tarantel (/>. tarentida)^ indretter sig. Det bedes 

 erindret, at skjønt disse Edderkopper maaske ere dem^ 

 der ere nærmest beslægtede med »TernYe/an'/^«, høre de 

 ikke til disse, men have vandret-bevægelige Kindbakker, 

 2 Lungesække, 6 Spindevorter o. s. v. M. fandt deres 

 Reder ved Cannes i Sandjord paa aabne Pletter i Fyrre- 

 skoven langs Kysten. Et aabent, lodret Rør, 1 Tomme 

 vidt og 3J Tomme langt, bøjede pludselig af under en 

 let Vinkel, og denne vandrette Del endte snart i et tre- 

 kantet Kammer, hvis Gulv var 2 Tommer paa den bredeste 

 Led og bestrøet med Levninger af Biller og andre In- 

 sekter. Reden var helt udklædt med grov Silke, den& 

 aabne Munding forlængede sig ofte til et Rør eller en Skor- 

 sten, 1 Tomme høj og 1^ Tomme i Tværmaal, dannet af 

 løst sammenspundne Plantetraade, Fyrrenaale og grenede 

 Lavarter, som vare meget almindelige i Redens Om- 

 givelser; undertiden vare disse »Kaminer« saa faste som 

 smaa Fuglereder, til andre Tider ufuldstændig udviklede, 

 saa at de kun dannede en lav Skjærm paa den Side, der 

 vendte mod Vinden. Det forekom M., at de vare mere 

 udviklede, jo løsere Sandet omkring dem var, og jo mere 



