170 



Kongsberg mod V., finde vi i Telemarken meget udbredt 

 graa Kvartsskifer, som bl. a. danner Gousta, det sydlige 

 Norges højeste Fjæld. Denne Bjærgart, som forekommer 

 i langt større Masser end Porfyrerne omkring Kristiania- 

 fjord, er imidlertid ikke funden i vor Egn, saa at det 

 foreløbig er rimeligst at antage, at Telemarken ikke har 

 leveret Sten hertil. 



Dersom det nu indrømmes, at vore Stene have en saa 

 paafaldende Lighed med de i Kristianiafj ordens tillige med 

 Mjøsens og Glommens Dalfører forekommende faste Bjærg- 

 arter, at man ikke kan værge sig imod den Forestilling, 

 at de stamme fra disse Egne, saa paatrænger sig dernæst 

 det Spørgsmaal med lige Magt Lægmanden og Fag- 

 manden: hvorledes er dette gaaet til? Man maa nu 

 vogte sig for at overgive sig til Fantasiens Raadighed i 

 saadanne Spørgsmaaal, da der ganske vist kan tænkes 

 en stor Mængde Muligheder; men en Forklaring, der skal 

 have nogen videnskabelig Vægt, maa ikke saaledes som 

 -en og anden beklappet Theori søge sin stærkeste Støtte 

 i et ideligt: »det er muligt«, »det lader sig tænke«, 

 eftersom Naturvidenskaberne have med Virkeligheden at 

 gjøre og maa støtte deres Theorier paa Erfaring — og 

 ikke paa blotte Muligheder. Den Forklaring af de løse 

 Stenblokkes Transport, som nu kan siges at være trængt 

 saaledes igjennem, at næppe nogen sagkyndig bekæmper 

 den, er, at Isen har ført dem fra deres oprindelige Plads, 

 en Antagelse, som maaske synes underlig for den, som 

 aldrig har set eller lagt nøjere Mærke til fast Fjæld og 

 Jøkler (Gletschere) med deres Omgivelser. Vi skulle ganske 

 kort fremhæve denne saakaldteGlacialtheoris vigtigste Støtte 

 af iagttagne Kjendsgjerninger. , I Fjældlande som Schweiz 

 eller den skandinaviske Halvø ser man, det vil sige, naar 



