178 



for Luftens Paavirkning, det vil sige, at Bakkerne have 

 hævet sig op af Havet før Kysterne, hvilket jo ogsaa i 

 sig selv er ganske rimeligt, og hvorom Tanken maa paa- 

 trænge sig enhver, der lægger Mærke til, hvorledes der 

 imellem Bakkeranden og Havet saa ofte er en flad lav 

 Strækning. Intet Sted er vel dette Lavland af større 

 Udstrækning end i det nordlige Vendsyssel, hvor det be- 

 gynder med en smal Strimmel mellem Sæby og Frederiks- 

 havn, ved hvilken By Bakkeranden bøjer imod NV. og 

 i en bugtet Linje gaar tværs over Landet til Hirshals. 

 Nedenfor i Moserne og Hederne stryge de saakaldte 

 Rimmer (lange lave Sandrevler med mellemliggende Lav- 

 ninger, »Dopper«), hvis Karakter som gamle Havstokke 

 ogsaa viser sig i, at deres Retning nærmest ved Bakke- 

 randen er parallel med denne, men længere ude krummer 

 sig mod N. og efterhaanden nærmer sig den nuværende 

 Kystlinjes, saa at deres Retning i det hele er som en 

 fra SO. udgaaende Vifte, der er udbredt mellem Bakke- 

 randen og Kysten. Rimmerne vise os da, hvorledes 

 Aalbæksbugtens indre Del, der har gaaet til Stensbæk og 

 Nørre Elkjær, efterhaanden er kommen over Vandet, i det 

 Tilvæxten er bleven støttet af de Holme , som til Dels 

 endnu bære Navnet (0. og V.-Holmen, Apholm, Roholm, 

 Tolshave med Omgivelser, hvor der er fundet Gravhøje 

 med Sten- og Bronsevaaben, jvf. P. Gaardboes antikva- 

 riske Oplysninger om Elling og Tolne Sogne), af hvilke 

 Holme de tre sidste danne en Række, som gav Læ for 

 Bugtens indre Del, der nu mest er Hede og Mose med 

 Rimmer og Dopper. 



Men der er endnu andre Tegn end Højdeforholdene 

 og Stenenes Tilstand, som henvise Bakkelandets Op- 

 rindelse til en ældre Tid end Kyst- eller Strandlandets, 



