185 



den anden kun havde optaget to hundrede og fem og 

 halvQerdsindstyve Millimetre, hvilket giver en Forskjel til 

 Fordel for Skoven af fem og tyve Milimetre eller otte 

 Procent. Psykrometret (Fugtighedsmaaleren) viste lige- 

 ledes, at Luftens Mættelsesgrad var større over Skoven 

 end i aabent Terræn, tre og tredsindstyve Grader i Stedet 

 for en og tredsindstyve. Disse Resultater ere særdeles 

 forbavsende; thi naar man godtgjør en Forskjel, og det 

 en saa mærkelig, imellem to saa nære Stationer, kan man 

 forestille sig, hvor meget større denne Forskjel maa være, 

 naar det drejer sig om saa langt fra hinanden fjærnede 

 Punkter, at Skovenes Indvirkning ikke mere lader sig føle 

 paa de skovløse Steder. 



Det er netop det, som Cantegril, Skovinspektør i 

 Carcassonne, paa sin Side har vist ved at fordele Regn- 

 maalere paa forskjellige Steder af Departementet, nogle 

 i Skov eller i en skovrig Egn, andre i lang Afstand fra 

 enhver som helst tæt Skov; han kom til Erkj endelse af, 

 at Regnnedbørene i de skovrige Egne baade ere rige- 

 ligere og hyppigere end i de skovfattige Egne, hvor Reg- 

 nen kun falder sjælden og kun i Strømme som en Følge 

 af Uvejr. Dette Fænomen er for øvrigt let at forklare. 

 I et blottet Land opvarmes Jordbunden hurtig, opvarmer 

 den omgivende Luft, som udvides, hæver sig og indsuger 

 uden at fortætte dem de Dampe, som Søvindene føre med 

 sig. Disse Dampe fortættes ikke til Regn, førend en 

 Modvind standser den oprindelige Luftstrøm og sammen- 

 presser Lagene, som da give det Vand fra sig, som de 

 indeholde. I en skovrig Egn derimod opvarmes den 

 nysnævnte Luft ikke, og den Fugtighed, som den inde- 

 holder, fortættes ganske naturlig og uden atmosfærisk 

 Forstyrrelse. Naar det saaledes regner meget lidt paa 



