198 



sig jævnlig, hvorfor al regelmæssig Sejlads paa disse 

 Floder er umulig. 



Belgrand mener, at om ogsaa Skovene begunstige 

 Vandets Indtrængen i Jordbunden , saa kunne de dos i 

 Virkeligheden kun have Indflydelse paa de overfladiske 

 Kilder og ikke paa de Kilder, der komme fra store 

 Dybder, og som ere de eneste, der aldrig udtørres. Det 

 forholder sig i Virkeligheden saa, at Vandet, naar det 

 trænger ned i Jorden, standser ved det første uigjennem- 

 trængelige Lag, det støder paa, og naar det atter kom- 

 mer til Syne paa Overfladen, dér viser sig paa Skrænten 

 af Dalene. I tørre åsly udtørres disse Kilder, og det 

 først og fremmest de, som befinde sig paa det højeste 

 Niveau, efterdi det er dem, der ere mest udsatte for de 

 atmosfæriske Indflydelser. De dybe Kilder derimod udgaa 

 fra de nederste Lag og udspringe fra de Punkter, hvor 

 den i dem indeholdte Vandmasse finder en Udgang paa 

 Grund af Afbrydelse af Lagene; de ere paa en Maade 

 Mundingen af virkelig underjordiske Vandløb. Disse 

 Iagttagelser ere fuldstændig nøjagtige; men saa fremt 

 Skovene begunstige Vandets Indtrængen i Jorden, saa er 

 det ogsaa klart, at de selv herved fremme Dannelsen af 

 Kilder, hvad enten disse udstrømme fra overfladiske Lag 

 i Nærheden, eller de opstaa fra dybtliggende Lag, der 

 befinde sig i en større eller mindre Afstand fra disse 

 Skove. 



Marie - Davy, der maaske er for meget beskæftiget 

 med Atmosfærens almindelige Bevægelser, synes ikke at 

 tillægge de stedlige Omstændigheder andet end en meget 

 underordnet Indflydelse, og bestrider bestemt, at Skovene 

 udøve anden Virksomhed end den at fastholde Jorden 

 paa Skrænterne. De Erfaringer, som vi ovenfor have 



