221 



(til Dels ogsaa de andre Klasser, men det er mindre 

 hyppigt) have, hvad enten de arbejde eller dovne, en 

 egen Manér: de rejse sig op paa Benene og banke saa 

 deres Underlag en halv Snes Gange, eller meget oftere, 

 hurtig efter hinanden med deres Bagkrop. Hvad det har 

 at betyde er ganske ubekjendt. I Farens Stund bide de 

 om sig med deres Overkjæver med samme Haardnakket- 

 hed som Soldaterne. Ganske vist paahviler det disse 

 at forsvare Reden, og de lade det heller ikke mangle paa 

 Iver og Mod, men de ere jo kun lidt større end Arbej- 

 derne, og det er derfor kun meget smaa Insekter, der 

 have noget at frygte af dem. I Almindelighed sidde de 

 ubevægelige i Gangene i Nærheden af Forbindelses- 

 aabningerne. Bliver Reden aabnet, ser man dem løbe 

 frem og tilbage med udspærrede Overkjæver. Da der 

 ofte findes et Myrebo og et Termitbo i den samme Stub, 

 hænder det let, at der ved denne Lejlighed kommer 

 Myrer ind i Termitgangene; vé den Myre, der falder i 

 Kjæverne paa en Termitsoldat, den bliver bogstavelig 

 klippet i Stykker! Termitten giver ikke Slip, før dette er 

 sket. Men bliver den angreben af flere Myrer, bukker 

 den dog under. Med Hovedet mod Jorden, udspærrede 

 Kindbakker og Bagkroppen løftet højt i Vejret søge de at 

 ramme deres Fjender ved hvert Øjeblik at kaste Hovedet 

 fremad; mislykkes det, banke de 4 — 5 Gange efter 

 hinanden heftig og hørlig med deres Hoved mod Jor- 

 den; ved deres hidsige Bevægelser, besynderlige Stilling 

 og det Udtryk af Vrede, der er over dem, tage de sig i 

 det hele ganske besynderlig ud; Kampen ender altid til 

 Fordel for Myrerne, der drage bort som Sejrherrer, slæ- 

 bende Termitternes Larver, Nymfer og Arbejdere med sig 

 L. har i en Stub, hvori der var et Termitbo og et Myrebo ved 



