228 



begyndte, trak Soldaterne sig for største Delen tilbage til 

 det indre af Reden, maaske for at hente Arbejdere; kun 

 én eller et Par Stykker blive tilbage ved hver Aabhing, 

 der skal lukkes, og man ser dem af og til berøre Ar- 

 bejderne med deres Følehorn ligesom for at anspore dem 

 eller vise dem til Rette. 



Disse Trætermitter {Eutermes) angribe de forskjelligste 

 Træsorter, især de haardere, der bedre modstaa Forraad- 

 nelsen, men dog først, naar de ikke længer ere rigtig 

 sunde. Paa tykkere Stammer springer Reden mere eller 

 mindre stærkt frem fra den ene Side , som et Æg eller 

 en Halvkugle; tyndere Stammer kan den omgive paa- 

 alle Sider; paa Spidsen af en Træstub danner den en 

 rundagtig Kuppel eller ligesom et uhyre Naalehoved. En 

 af de største Reder, som Fr. Muller har set, dannede 

 en regelmæssig Masse af 3 — 4 Fod i Gjennemsuit og 

 omsluttede to faldne Træstammer, der laa paa Jorden. 

 Kugleformen, den mørke Farve og de svage uregelmæssige 

 Forhøjninger og Fordybninger paa deres Overflade give 

 dem den Lighed med et Negerhoved, som ofte er ble- 

 ven benyttet for at give en Forestilling om deres Ud- 

 seende. Redens Farve — lysere brunlig eller næsten sort 

 — afhænger dels af Bygmestrenes Føde, dels af Redens 

 Alder. Gamle Reder ere baade mørkere og stærkere 

 end unge, hvilket vel har sin Grund i, at Væggene i 

 Tidens Løb ere blevne styrkede og fortykkede ved nye 

 Lag Skarn. Med gamle Reder kommer man ingen Vej 

 med Kniven; der maa man tage Øxen til Hjælp. En 

 bestemt Bygningsplan søger man forgjæves i det Virvar 

 af uregelmæssige, forholdsvis rummelige Kamre, adskilte 

 ved tynde og faste Vægge, som komme til Syne, naar 

 man aabner en slig Rede. I de ydre Lag finder man 



