233 



heller ikke behøvedes, da åen tykke ydre Skal beskyttede 

 den tilstrækkelig; omkring den fandtes Æg og Yngel 

 i aldeles utrolig Mængde. De talrige vingede Hanner og 

 Hunner opholdt sig derimod alle i Rummene i den haarde 

 Skal. Der herskede i denne Rede en betydelig Varme, 

 der kun kunde være frembragt af Beboerne selv. 



Paa sin Rejse gjennem Provinserne Rio Janeiro og 

 Minas geraes fandt Au g. de St. Hil air e midt paa 

 Vejene Termitboer, der dannede simple Høje af et Kvarters 

 Højde. Saadanne Smaahøje findes ogsaa i Provinsen 

 St. Catharina, hvor Fr. Muller har anstillet sine 

 Studier, ja de ere endog der de hyppigste af alle Termit- 

 boer. De opføres af en Art af Slægten Anoplotermes 

 (A, pacificus), en Slægt, der udmærker sig dels ved, at 

 dens Samfund ingen Sol dater have, men kun Arbejdere, 

 dels derved, at Formaven mangler den ejendommelige Be- 

 væbning med hornagtige Tyggelister, som ellers findes 

 hos alle Termitformer. Denne Forskjel tyder paa en 

 anden Diæt end den sædvanlige; de leve i Følge Fr. M. 

 af Jord; foruden denne finder man i deres Maver kun 

 aldeles forraadnede Plantestoffer. Uagtet deres Reder 

 derfor se ud, som om de vare opførte af Jord, ere 

 ogsaa de i Virkeligheden lavede af Dyrenes Skarn; 

 M. har selv set dem udbedre deres Reder paa samme 

 Maade som Trætermitterne og overbevist sig om , at 

 slige flikkede Steder ikke ere forskjellige fra den 

 øvrige Rede. De ere ofte ganske flade, saa at de i 

 Form og Størrelse ligne en Kokasse, i andre Tilfælde 

 uregelmæssig knoldede, rundagtige, kegleformige eller 

 som lave Støtter. I særlig Mængde fandt M. dem paa 

 sandet, sumpet Jordbund i et nyryddet Stykke Urskov; 

 de højeste havde en Højde af 1 Fod, et Tværmaal af 



