239 



Deres egentlige Bo har Muller derimod som sagt endnu 

 ikke haft Lejlighed til at se. 



De bedste Iagttagelser over Termitterne, som man har 

 fra ældre Tid, ere de, som Smeathmann (1781) anstil- 

 lede i det vestlige Afrika; skjønt man ikke har været 

 tilbøjelig til at skjænke ham den fulde Tillid, som han 

 virkelig fortjente, ligger hans Fremstilling dog til Grund 

 for de allerfleste i Lære- og Læsebøger osv.*) Vel er der 

 siden hans Tid bleven meddelt meget, i Rejsebeskri- 

 velser eller i særlige Afhandliger, om Termitter, men 

 lige til de her meddelte Undersøgelser af Le spe s og 

 Miiller bragte nyt Lys i Sagen, er der ikke mange 

 af hine Rejseberetninger, som man kan omtale med sær- 

 deles Ros; man kunde fremhæve Swartz (1792), som 

 anstillede Iagttagelser over vestindiske Termitter, den 

 amerikanske Missionær Savage, som (1850) gjentog, 

 bekræftede og udvidede Smeathmanns over de vest- 

 afrikanske Arter i en meget lærerig Afhandling; Bobe- 

 Moreau (1843) og Quatrefages (1853), som meddelte 

 meget om de franske Termitter — adskillige af den først- 

 nævntes Angivelser lyde rigtig nok højst mærkelige, f. Ex. 

 naar han lader dem angribe og fortære ikke alene syge 

 og udgaaede Træer, men ogsaa levende, friske Træer, 

 Have- og Markfrugter! Særlig maa fremhæves Bates' s 

 Iagttagelser (1855) fra Brasilien; ham skylder man 

 bl. a. den Iagttagelse, at samme Termit-Bo ofte benyttes 

 af flere Arter i Fællesskab, saaledes at én bebor dens 



den anden, inden i tørt og haardt Ved, som den først har ud- 

 hulet. (Jfr. Professor Schiødtes Afhandling »om Husdyr hos 

 Termiter«, Kongelige danske Videnskabernes Selskabs Skrifter 

 5 R. 4 Bd. 1854, S. 47.) 

 *) Jfr. dette Tidsskrifts 1ste Bind S. 285 og flgd. 



