242 



et af de mindre væsentlige) har ogsaa været, om Termit- 

 ternes egentlige Byggemateriale var deres Exkrementer, som 

 enkelte berettede, eller om de ligesom Bygge-Hvepsene 

 tilberedte Byggestoffet i Munden. Man ser nu, at det 

 første snarest er Reglen, men at det sidste ogsaa kan 

 være Tilfældet — maaske i forskjellig Grad hos de for- 

 skjellige Arter. De Smaasvampe, som f. Ex. Smeath- 

 mann og Konig iagttoge i Termit-Rederne, og som 

 man, maaske ikke uden Grund, tilskrev en større Betyd- 

 ning som Føde for Samfundet, have vi ikke fundet nærmere 

 omtalte eller undersøgte i senere Tider. Heller ikke om 

 de Termitter, som enkelte rejsende have truffet i store 

 Skarer, i marscherende Kolonner, frit i Urskoven, har man 

 senere, saa vidt os bekjendt, faaet noget at vide. 



Naar vi tilføje, at de største Termitreder, vi have 

 set omtalte, angives at have været 30 (!) Fod høje; at 

 der findes Termit-Arter saa nordlig som ved Eriesøen og 

 Puget Sound i Nordamerika, og at de ere iagttagne saa 

 nordlig i Europa som ved Paris og i Bourgogne, saa have 

 vi formentlig berørt i det mindste de vigtigste Momenter 

 i Termitternes Naturhistorie, som hidtil ere blevne dragne 

 frem. Hvor meget der her endnu er at undersøge, iagt- 

 tage og oplyse, hvor langt der endnu er til, at man kan 

 have et virkeligt, paa Indsigt støttet Overblik over Livs- 

 forholdene inden for denne artrige og saa vidt udbredte 

 Dyregruppe, det ser man bedst af Lespés's og Mul- 

 lers i mange Henseender saa overraskende Undersøgelser- 

 At der har kunnet hengaa næsten 100 Aar efter Smeath- 

 manns Undersøgelser, inden der skete et lignende Frem- 

 skridt i Kundskab, forklares dog, naar man betænker 

 Termitternes skjulte Liv, og hvor møjsommeligt det er, især 

 for rejsende, at anstille slige Undersøgelser i tropiske 



