252 



som begynder ved dette Tidspunkt og finder Sted tii 

 midt i September, er for største Delen Regn eller Dug. 

 Falder Varmegraden af og til under Nulpunktet, hvilket 

 kan ske selv i Midsommermaanederne Juli og August, 

 varer det dog sjælden længere end 12 Timer, og den 

 Sne, som kan falde i dette Tidsrum, forsvinder regel- 

 mæssig igjen efter en eller to Dage og er ikke blot ikke 

 til Skade for den hjemlige Planteverden , men virker 

 langt snarere som Værn mod den i vore Højbjærge efter 

 Snefald om Sommeren regelmæssig indtrædende tørre Kulde. 

 Det lette Snedække virker vel afkølende paa Planterne 

 og standser Ernæringen og Væxten , men Planternes 

 Egenvarme og Jordbundens Varme holde saa vidt Lige- 

 vægt med Sneens Temperatur ved Midsommer, at de 

 af Sne bedækkede Planters Varme ikke synker ned under 

 Nulpunktet. Naar Varmen efter Sneens Smeltning tager 

 til, ere Plantevævene i Stand til at arbejde videre paa 

 normal Vis. Synker nu Luftens Varmegrad efter et 

 Snefald flere Grader under Nul, saa ere Planterne netop 

 beskyttede paa en fortrinlig Maade af Sneen, der er en 

 slet Varmeleder, mod denne Kulde, som er saa usæd- 

 vanlig farlig, fordi den indtræder paa en Tid, da Plante- 

 livet er virksomst og Plantevævene rigest paa Vand. 



Midt i September synker Middeltemperaturen allerede 

 hyppig under Frysepunktet; Rimfrost horer til Dagens 

 Orden, og Luftens Varme er ikke ene i Stand til paa 

 beskyggede Steder at smelte den paa denne Tid allerede 

 regelmæssig faldende Sne. Den Varmemængde, som til- 

 føres Planterne i Løbet af denne saaledes til LJ — 3^ 

 Maaned begrænsede Væxttid, er forholdsvis ringe, og 

 Varmesummen beløber sig , naar den beregnes efter 

 Fritsch's Methode, i gunstigste Fald til 648 Grader. 



