258 



afsætte deres Vanddraaber; hvælver Himlen sig klar 

 over Højbjærgene, saa vædes alt, naar Luften er i Ro, 

 af den rigeligste Dug som Følge af den stærke Ud- 

 straaling. Jordsmonnet i Alperegionen er derfor næsten 

 uafladelig gjennemtrukket med Vand, det seje Ler og 

 de fine Sandmasser, som udfylde de skyggefulde Mellem- 

 rum mellem Klippeblokkene og Stendyngerne, og hvori 

 Planternes Rødder fæste sig, ere altid saa fugtige, at 

 man kan forme dem som plastisk Ler, og Mospuderne 

 ere om Morgenen gjennemtrængte af Vand som en Svamp. 

 Dertil kommer, at Antallet af Regnfaldene i vore Alper 

 er saa betydeligt i Vegetationstiden (Juni-August) , at 

 der i Gjennemsnit falder Regn hver tredje Dag. 



Men over for disse Forhold, som fremkalde en ens- 

 formig uafbrudt Fugtighed i Jorden, stiller . der sig i 

 Alperegionen en anden Række af Momenter, som fra 

 Tid til anden fremkalde en meget stærk, rask og pludselig 

 Fordampning. Den fortyndede Luft i de højere Regioner, 

 de heftige Luftstrømninger, som feje hen over Alpeaasene, 

 og det langvarige Solskin paa Bjærgkuplerne og Ryggene 

 begunstige i en overordentlig Grad Fordampningen fra 

 alle paa Overfladen liggende ubeskyggede Gjenstande, og 

 de heftige Syd- og Østvinde udtørre derfor paa varme, 

 solrige Sommerdage Plantedækket pludselig saa stærkt, 

 at man hører en Knirken under sine Fødder i det tilsyne- 

 ladende helt udtørrede Plantedække, naar man vandrer hen 

 over de med Alperoser, Stargræs og Lav dækkede Alperygge. 

 Saadanne Tørkeperioder vare ganske vist oftest kun nogle 

 Timer og højest nogle Dage, og efter dem dryppe Planterne 

 igjen af en rig atmosfærisk Nedbør; men selv om Tørken 

 varer for kort til, at Udtørringen ogsaa kan naa Jord- 

 bunden, som Planterne voxe paa, er den dog ingenlunde 



