286 



vel ere i Stand til at rivalisere med den, men endnu ikke 

 ere tilstrækkelig bekjendte. Saaledes iagttog allerede 

 Kohl paa Stepperne i Forasien og Sydrnsland især to 

 Arter Vandregræshopper, »en mindre, IJ- Tomme lang, 

 og en stor af 2 Tommers Længde. Den lille (Gryllus 

 migratorius) kalde Russerne »Russaki«, men den store 

 {Gr. vastator) »Saranni«. Begge ere lige graadige og 

 lige frygtede, og begge fremkomme af Æg, som Hunnen 

 lægger i August og September. I Slutningen af April 

 eller Begyndelsen af Maj det følgende Aar krybe da 

 Ungerne frem. De æde snart deres Omgivelser bare og 

 begive sig nu paa Vandringer; alle skynde de sig afsted 

 og fare hen over hverandre. I Løbet af tre til fire 

 Uger ere Ungerne helt udvoxede, have efter fire til fem 

 Uger ogsaa fuldstændig udviklede Vinger og sværme saa 

 rundt om gjennem Landet. I Midten af September ere 

 de alle igjen døde.« 



Ogsaa Prokesch iagttog forskjellige Arter, hvorom 

 han fortæller i sin »Rejse gjennem Ægypten og Lille- 

 asien«. »Den, som jeg saa i Moadin, er lille, højst 

 2 Tommer lang, brunrød og har sorte Vinger og Ben. 

 Den opæder alt, hvad der hedder Plante, og det lige til 

 Roden. Paa den Strækning, den forlader, findes der ikke 

 en grøn Stængel mere; ingen Bæk, ingen Skov sætter 

 Grænse for disse Vandrefolks Lejrsteder. Længden og Bred- 

 den af Flokkenes Udstrækning kan kun maales i Mile. En 

 Sværm, jeg kom ind i ved Vranlar, varede uafbrudt lige 

 til Adramyttis Strand, to gode Dagsrejser. De flokkedes 

 op omkring Hestene i Skyer baade til højre og venstre 

 for strax igjen at sætte sig ned bag ved dem, og be- 

 standig hørte man en Raslen rundt om sig som Regn, 

 der falder paa tørt Skovløv. Sletten ved Smyrna var 



