287 



ligeledes hjemsøgt af denne Pest. De Græshopper, jeg 

 saa der, vare imidlertid dobbelt, ja tre Gange saa store 

 som den ovennævnte; alligevel blev Egnen der ikke saa 

 fuldstændig fortæret som Dalene ved Ida, og Dyrene 

 laa heller ikke saa tæt som der. Det synes derfor, at 

 den mindre Art er den farligste. Da jeg stod ved Per- 

 gamum, saa jeg en Græshoppesky komme dragende fra 

 Sydvest til Nordvest. Den naaede saa højt op som 

 Bjærgtoppen, og Flugten var hurtig i Sammenligning med 

 andre Insekters. En Del af Sværmen fløj hen over 

 Pergamum uden at dale ned. Deres Flugt er derfor mere 

 udholdende end alle andre bekjendte Insekters. Deres 

 Spring er uden Hjælp af Vingerne to til tre Fod langt. 

 Sidde de, saa viser der sig en mærkværdig Regel- 

 mæssighed , der ligesom peger hen paa det usynlige 

 Baand, der holder de vandrende Millioner sammen: alle 

 deres Hoveder ere vendte mod den samme Side. Mile- 

 lange Strækninger saa jeg dem sole sig i Dagens Straaler, 

 alle uden Undtagelse i en saadan Retning, at deres 

 Legemer dannede lige Linjer. Naar de vare opskræm- 

 mede, aade eller krøbe omkring, vendte og drejede de 

 sig derimod til alle Sider. 



I Ostindien synes der atter at forekomme andre 

 Arter eller Slægter; thi Rejseberetninger melde om for- 

 skjellige Egnes Ødelæggelse paa den indiske Halvø, f. Ex. 

 af »blodrøde Græshopper«. Lige saa bekjendt er det, at 

 den i Oldtiden blomstrende Cypern ofte led for- 

 færdelige Ødelæggelser af hærgende Græshoppesværme, 

 som af Vinden bleve førte derhen fra Lilleasien. De 

 hørte til en mindre Art, Stauronotus cruciatus Charp., og 

 vare sikkert en medvirkende Aarsag til, at Indvaanernes 

 Antal stadig tog mere og mere af, og at Landets Stilling 



