288 



bestandig blev ulykkeligere. En gammel Krønike for- 

 tæller saaledes, at i Aarene 1411 — 13 stode alle Træer 

 afbladede, og det saa dengang ud »som i Helvede«. I 

 forrige Aarhundrede kom der efter en Meddelelse i 

 «Augsburger allgemeine Zeitung« Aar efter hinanden med 

 Nordenvindene fra de Karamanske Bjærge i Lilleasien 

 Sværme af det frygtede Kryb, som fløj hen over det 

 forhen saa rige Øland, ja i de sidste Tider havde de 

 endogsaa taget fast Bolig der. De lagde der hvert 

 Aar deres Æg især i de østlige Landstrøgs tørre og 

 Kiagre Jordbund og foretog ogsaa herfra deres Tog 

 hen over Øen. I Slutningen af Marts krøb Ungerne ud 

 af Æggene, havde en Størrelse som Jordlopper og be- 

 dækkede Græs og Straa som sorte Punkter. Inden 14 

 Dage skiftede de to Gange Hud, vare da allerede blevne 

 en halv Finger lange og begyndte nu ogsaa allerede at 

 udbrede sig mod Vest. Atter i Løbet af 14 Dage fore- 

 gik der to Hudskifter, saa fik de Vinger og faldt nu 

 med umættelig Graadighed over Korn, Træer, Skov, kort 

 over alt, »hvad der voxer og endnu ikke er haardt Træ«, 

 og tilintetgjorde det. Saaledes var det indtil for faa 

 Aar siden, men nu er Cypern fuldstændig befriet fra 

 denne Svøbe, og det ved et ganske simpelt Middel, som 

 vi senere skulle komme tilbage til. 



* For øvrigt findes i vor Verdensdel, især i Sy- 

 den, endnu en anden, noget mindre Græshoppe, der 

 ligeledes foretager Strejftog og derfor med Rette maa 

 regnes med til disse vingede Vandrere. Det er den 

 italienske Græshoppe (Acridium italicum v, Caloptenus 

 italicus), hos hvilken Hunnen bliver 1" 2"' og Hannen 

 3_9'" lang. Den er let at skjelne fra den egentlige 

 Vandregræshoppe ved sin ringere Størrelse og den kegle- 



