290 



Videnskabernes Akademi i Saint-Louis sine Iagttagelser. 

 Han har fundet, at den amerikanske Vandregræshoppe 

 lægger sine Æg i Jorden med en Læggebraad paa tørre, 

 solrige Steder, der dog ikke raaa ligge alt for langt borte 

 fra Vandet, sent paa Sommeren eller om Høsten. Er 

 denne meget varm, smutter endnu samme Aar en Del af 

 Larverne ud af Æggene, men de gaa saa til Grunde. 

 For det meste vise Larverne sig midt i April, som sæd- 

 vanlig strax med fuldkommen udviklet Skikkelse , og 

 efter at have gjennemgaaet deres fire Hudskifter faa de 

 Vinger og fuld Legemsstørrelse, der for øvrigt staar 

 tilbage for vor Vandregræshoppes. 



De nordamerikanske Vandregræshoppers egentlige 

 Hjemstavn er de stenede, tørre Højsletter i Dakota, 

 Wyoming o. s. v. ved Foden af Klippe-Bjærgene. Men 

 da der kun er lidt Føde at hente her, og Dyret under- 

 tiden formerer sig uhyre stærkt, driver Nøden det til 

 i Sværme at besøge østligere , mere frugtbare Egne. 

 De flyve da mest med Vinden. Den Larm, som et Tog 

 foraarsager, naar det hjemsøger en eller anden rig Egn, 

 bliver af Beboerne i det vestlige Missouri sammenlignet 

 med en Prairi-Ilds. De æde, naar de trænge til det, 

 næsten alt, hvad de møde paa deres Vej, endogsaa 

 Faarets Uld, Menneskets Klæder, ja selv Aadsler. 



Hyppigst og skadeligst optræde de paa disse Tog i 

 Mississippidalen og i Staten Missouri. Denne har tre 

 Gange i vort Aarhundrede særlig været udsat for disse 

 Insekters Ødelæggelser, nemlig i Aarene 1820, 1866 og 

 1874. De kunne dog heldigvis aldrig ret blive hjemme 

 i Missouris og Mississippis Dale: de synes ikke rigtig 

 om Klimaet, thi det er dem for fugtigt. Og endskjønt de 

 lægge en utallig Mængde Æg der, og disse — om end 



