291 



kun i de Aar, hvor Vejrforholdene ere særlig gunstige — 

 komme til Modenhed, saa dø de dog atter ud efter et- 

 hvert Indfald , i det seneste i den tredje Slægtfølge. 

 Faren vilde altsaa efter Rileys Forsikring slet ikke 

 være saa forfærdelig for de kommende Aar, naar de ikke 

 under deres Indfald fuldstændig tilintetgjorde alle Ud- 

 sigter til Høst i det mindste for det løbende Aar. 

 Saaledes kunde man i Aaret 1874, som det blev meddelt 

 i Bladene fra Saint-Louis, rejse milevidt i Cass-County 

 uden at opdage noget grønt paa Mark eller Eng. Og 

 det skal have været næsten lige saa slemt i andre Egne, 

 Der foreligger ogsaa lignende Beretninger fra Syd- 

 amerika om ødelæggende Indfald af dette Kryb, maaske 

 af andre Slægter og Arter. 



Det vil fremgaa af det foregaaende , at Græs- 

 hopperne ere ret en »Guds Svøbe« for mange Egne og 

 Lande. Ved deres Graadighed og store Antal ere de 

 vel i Stand til, »at forvandle Landet fra en Lysthave 

 til en Udørk." Desuden foraarsage de, som alt sagt, en 

 ulidelig Stank ved at deres Kroppe forraadne; dette er 

 især Tilfældet i de ved Havet liggende Lande, hvor det 

 ofte har frygtelige Epidemier til Følge. Paa deres 

 Tog forskaane de ingen Markfrugt , skjønt de , som 

 jeg selv har iagttaget , have en særlig Mangel paa 

 Smag for Lupiner , vel paa Grund af det i denne 

 Urt tilstedeværende bitre Stof, og hellere nyde Græs 

 og Kartoffelplanter. En Yndlingsføde for dem er Majs; 

 paa vore Marker, hvor denne ikke dyrkes stærkt, udsøge 

 de helst Rugplanterne og derpaa Havrens saftige Straa. 

 Ofte sidde de der indtil fire paa én Stængel. Nu og da 

 falder ogsaa en Sværm ned i en Frugthave og bedækker 

 Grenene, saa at de bøje sig under Byrden og brækkes. 



