301 



nogen kjendelig ydre Aarsag, og Bladene paa andre trække 

 sig tilbage ved Berørelse, berettiger dog ingen af disse Be- 

 vægelser os til at tillægge Planterne Opfattelse eller Vilje. 



Af Dyrenes Bevægelighed udleder Cuvier med sin 

 ejendommelige Forkjærlighed for det teleologiske Raisonne- 

 ment, at de nødvendig maa besidde en Fordøjelses- 

 hulhed eller Fødebeholder, hvorfra deres Næring kan 

 drages ud i Legemet ved Hjælp af Blodkarrene, der ere 

 en Slags indre Rødder; og Tilstedeværelsen af denne 

 Fordøj elseshulhed betragter han ganske naturlig som den 

 første og vigtigste Forskjel mellem Dyr og Planter. 



Forfølgende sin teleologiske Slutningsmaade bemærker 

 Cuvier, at Indretningen af denne Hulhed med Tilbehør 

 nødvendig maa være forskjeljig efter Beskaffenheden af 

 Føden og de Processer, denne maa undergaa, inden den kan 

 omdannes til Stoffer, der egne sig til Opsugning; medens 

 derimod Luften og Jorden forsyne Planterne med allerede 

 færdige Safter, der kunne opsuges øjeblikkelig. 



Da det dyriske Legeme krævede Uafhængighed af 

 Varmen og Luften, var der intet Middel, hvorved dets 

 Vædskers Bevægelse kunde fremkaldes af indre Aarsager. 

 Saaledes opstod Dyrenes andet store Skjelnemærke, Om- 

 løbssystemet, der er mindre vigtigt end Fordøjelses- 

 systemet, eftersom det er unødvendigt for Dyr af simplere 

 Bygning og derfor ogsaa mangler hos disse. 



Fremdeles behøvede Dyrene Muskler til Bevægelse 

 og Nerver til Sansning. Derfor, siger Cuvier, var 

 det nødvendigt, at det dyriske Legemes kemiske Sammen- 

 sætning blev mere kompliceret end Plantens, og dette er 

 ogsaa Tilfældet, for saa vidt som i Dyrelegemet et nyt 

 Stof, Kvælstoffet, træder til som væsentlig Bestanddel, 

 medens det hos Planterne kun nu og da slutter sig til 



