302 



de tre andre Hovedbestanddele i organiske Væsener: 

 Kulstof, Brint og Ilt. Ja, han paastaar senere, at Kvæl- 

 stof er ejendommeligt for Dyrene, og gjør dette til den 

 tredje Forskjel mellem Dyr og Planter. 



Jordbunden og Luften forsyne Planterne dels med 

 Vand, der er sammensat af Brint og Ilt, dels med Luft, 

 der bestaar af Kvælstof og Ilt, og endelig med Kulsyre, 

 der indeholder Kulstof og Ilt . Planterne tilbageholde Brinten 

 og Kulstoffet, udaande den overflødige Ilt og optage kun 

 lidet eller intet Kvælstof. Plantelivets væsentligste Sær- 

 præg er Udaandingen af Ilt, der finder Sted ved Lysets 

 Indvirkning. Dyrene derimod faa deres Næring enten 

 umiddelbart eller middelbart fra Planterne. De udskille 

 det overflødige Brint- og Kulstof og opsamle Kvælstof. 



Planternes og Dyrenes respektive Forhold til Luften 

 ere derfor hinanden modsatte: Planten bortdrager Vand 

 og Kulsyre fra Luften, Dyret meddeler den begge Dele. 

 Aande drættet, o: Optagelsen af Ilt og Udstødelsen af 

 Kulsyre, er Dyrenes særlig dyriske Funktion og danner 

 deres fjerde Skjelnemærke. 



Saaledes skrev C u vi er i 1828. Men i det fjerde 

 og femte Tiaar af indeværende Aarhundrede indtraadte 

 den største og hurtigste Omvæltning, som den biologiske 

 Videnskab nogen Sinde har undergaaet, fremkaldt dels ved 

 det nyere Mikroskops Anvendelse til Undersøgelse af 

 organisk Bygning, dels ved Indførelsen af nøjagtige og 

 let udførlige Methoder til kemisk Analyse af organiske 

 Sammensætninger, og endelig ved Benyttelsen af yderst 

 nøjagtige Instrumenter til Udmaaling af de fysiske Kræfter, 

 der virke i Livets Husholdning. 



At det, vi nu kalde »Protoplasma«, det halvflydende 

 Indhold i alle levende Planteceller, befinder sig i stadig 



