334 



Planeter gav et smukt Billede af Maanens Løb om Jorden 

 og ydede et kraftigt Bevis for det Kopernikanske Systems 

 Sandhed. Da Galilæi først rettede sin Kikkert mod Pla- 

 neterne, viste de sig til hans store Glæde skiveformige 

 ligesom Solen og Maanen, et stort Bevis for, at de ere os 

 langt nærmere end de tindrende Fixstjærner. Efter den 7de 

 Januar 1610 at have iagttaget Jupiter med et nyt Teleskop 

 — der forstørrede 7 Gange — droges hans Opmærksom- 

 hed snart hen paa 3 smaa, men klare Stjærner, som viste 

 sig i Synsfeltet sammen med Jupiter, 2 paa Østsiden og 1 

 paa Vestsiden. Han ansaa dem for at være Fixstjærner, 

 om endskjønt de udviste en mistænkelig Klarhed, og mærk- 

 værdig nok stode de i en ret Linje, parallelt med Ekliptika. 

 Tilfældigvis rettede han at- 

 ter den følgende Aften Tele- 

 skopet mod Jupiter, og nu 

 forbavsedes han højlig ved 

 at se, at de 3 Stjærners 

 Stilling var aldeles forandret. 

 Nu vare de alle paa Vest- 

 siden og hinanden nærmere 

 end den foregaaende Aften. 

 De havde endnu samme ind- 

 byrdes Afstand. Det for- 

 undrede Galilæi, at Ju- 

 piter nu saas øst for de 

 3 Stjærner, som om Plane- 

 ten havde en direkte Bevæ- 

 gelse, tvært imod Astrono- 

 mernes Beregninger. Med 

 Længsel oppebiede han den 

 følgende Aften, men et tæt 

 Skylag umuliggjorde enhver Observation. Den 10de Ja- 

 nuar saa han kun 2 af diss Stjærner, og de stode begge 

 øst for Planeten. Han antog, at den 3dje var skjult bag 

 Jupiters Skive, men kunde nu ikke længere tro, at disse for- 

 andrede Stillinger hidrørte fra Planetens Bevægelse, men 

 snarere, at de 3 Stjærner maatte have et ganske ejendomme- 

 ligt Løb, hvis nøjere Udgranskning krævede vedholdende 

 Opmærksomhed. Den Ilte saa han ligeledes kun 2 Stjær- 

 ner, begge paa Østsiden, men den yderste syntes at være 

 dobbelt saa klar som den anden. Han sluttede heraf, at 3 

 Stjærner omkredse Jupiter, ligesom Venus og Merkur om- 

 kredse Solen. Den 12te saa han i Begyndelsen kun 2 



