338 



linjen fra a til b til højre nedad, træffer man paa en lille 

 Trekant, i hvis ene Hjørne Stjærnen 71, som er af 6te Stør- 

 relse, befinder sig. I Begyndelsen af November ser man en 

 lille Kvadrat paa Trekantens Plads, i det „Mira" da er 

 kommen til Syne. 



Hvad de mange Hypotheser over dette gaadefulde Phæ- 

 noraen angaar, da er ingen af disse endnu bragt til nogen 

 bøj Grad af Sandsynlighed. Snart holdt man „Mira" for 

 en Klode, der maatte betragtes som halv Sol og halv Pla- 

 net, lys paa den ene og mørk paa den anden Side, og som 

 under Omløbet om et mørkt Centrallegeme bestandig vender 

 sin lyse Side mod samme; snart ansaas den for at være af 

 stærk linseformig Figur, saa at den under sin Omdrejning 

 til sine Tider frembyder os en større Flade end til andre. 

 Med større Ret paastaas der, at denne Sol er bedækket med 

 en snart tyndere snart tykkere Pletskorpe. W. Herschel 

 og V. Hahn paastode at have set en lille iin Stjærne i 

 „Miras" umiddelbare Nærhed, men for øvrigt var sidstnævnte 

 af den Anskuelse, at „Mira" egentlig „bør henregnes til de 

 planetariske Taagepletter ; vel lader den sig ikke førstørre 

 saa meget som disse, men viser sig dog som Skive og større 

 end andre Stjærner. Det er utvivlsomt, at „Mira" er et 

 Himmellegeme af .en ganske anden Art end Fixstjærnerne". 

 Andre Iagttagere holde for, at den heller ikke funkler saa 

 meget som Fixstjærnerne i Almindelighed. — Man kjender nu 

 til Dags omtrent 150 periodiske Stjærner, og om end for- 

 skjellige Aarsager kunne være medvirkende til at frembringe 

 deres Lysskifte, er det dog rimeligst, at Grunden maa søges 

 i disse Stjærners indre Bygning og Naturbeskaffenhed. Her- 

 paa tyder den rødlige Farvetone, som udmærker de for- 

 anderlige Stjærner, og denne Omstændighed lagde Prof, 

 d' Arrest ogsaa særlig Vægt paa, i det hao udtalte, at en- 

 hver nyfunden rød Stjærne strax mistænkes for at være 

 periodisk. Den af Zøllner opstillede Theori om Verdens- 

 legemernes Udviklingsstadier maa, betragtet fra Videnskabens 

 nuværende Standpunkt, vist nok finde almindelig Anerkjen- 

 delse og Tilslutning. Den gaar som bekjendt ud paa, at 

 paa den glødende Ga^tilstand følger en ildfiydende, hvori 

 adskillige Fixstjærner i Følge spektroskopiske Undersøgelser 

 befinde sig. Dernæst kommer Slaggedannelsens Periode, da 

 mørke, til Dels afkølede Brudstykker begynde at danne sig. 

 I denne Tilstand er Solen og uden Tvivl de foranderlige 

 Stjærner. Mod Slutningen af Slaggedannelsens Periode har 

 der dannet sig en sammenhængende Skorpe, og nu begynder 



