362 



saa at den kan lade sig udvide til en tilfredsstillende 

 Grad af Tyndhed, da maa den lyse Farve efterfølges af 

 en graa — og rigtig , den graa Farve viser sig i 

 uregelmæssige Pletter paa den øvre (nedre) Rand. Men 

 i næste Øjeblik er alt forsvundet, thi Hinden er gaaet 

 itu, som altid er Tilfældet, snart efter at den graa Farve 

 er bleven synlig. Efter at De nu have iagttaget Fæno- 

 menet, ville De være bedre forberedte til at vurdere Styrken 

 af den Slutningsfølge, for hvilken jeg nu vil tage Deres 

 hele Opmærksomhed i Beslag. De vide, at de røde og 

 mørke Baand, som vi saa i vort forrige Forsøg, frem- 

 kaldes ved Interferensen af de Lysstraaler, som kastes 

 tilbage fra Hindens to hinanden modsatte Flader. Det 

 er klart, at de Lysstraalers Vej , som kastes tilbage fra 

 den bageste Flade, maa være længere end de Straalers, 

 som kastes tilbage fra Hindens forreste Flade, og netop 

 to Gange Vandhindens Tykkelse længere. Saa ofte denne 

 Forskjel i Vejlængde foraarsager, at den ene Række 

 Straalers Bølgebjærge falde paa den anden Rækkes 

 Bølgedale, komme vi til det mærkelige Resultat, at begge 

 Lysstraaler i Forening give Mørke. Man skulde i første 

 Øjeblik fristes til at tro, at dette Resultat maatte vise 

 sig, hver Gang vor Hindes Tykkelse var lig ^U, ^U, ^/4, 

 "^/é o. s. V. af det røde Lyses Bølgebredde, og dette vilde 

 da ogsaa være Tilfældet, hvis ikke de af Hindens Bag- 

 side tilbagekastede Lysstraaler i Følge visse mekaniske 

 Paavirkninger ved Tilbagekastningen tabte en halv Bølge- 

 bredde. Uden imidlertid at indlade mig paa de nærmere 

 Enkeltheder vil jeg bede Dem at henvende Deres Op- 

 mærksomhed paa følgende Tabel, som meddeler Dem alt 

 desangaaende : 



