366 



størrede Molekyler være mere grovkornede end en Hob 

 smaa Hagl, men mindre grovkornede end en Hob Kriket- 

 kugler. 



Disse Betragtninger ville forhaabentlig have vist 

 dem, hvilken bestemt Forestilling , om Molekylerne der 

 hersker i Naturforskerens Hoved. Den er ikke længere 

 nogen filosofisk Abstraktion, men en Virkelighed, om 

 hvilken han ræsonnerer med lige saa stor Tillid og med 

 lige saa stort Resultat som om Planeterne. Med dette 

 Ord forbinder han ikke mere Forestillinger om uendelig 

 Haardhed, absolut Stivhed og andre utrolige Antagelser, 

 som have bragt Tanken om en begrænset Delbarhed i 

 Miskredit. Hans Molekyler ere bestemte, overordentlig 

 smaa Stofmasser, men som desuagtet kunne maales, og 

 de ere de sidste Punkter, indtil hvilke han forfølger Virk- 

 ningen af de Kræfter, hvormed han har at gjøre. Disse 

 Molekyler ere for Naturforskeren virkelige Størrelser, 

 der lige saa lidt som Astronomiens Størrelser kunne 

 fjærnes fra vor Forestilling. Vi have et vist begrænset 

 Kjendskab til deres Egenskaber og Forhold, og med 

 dette maa vi nøjes, indtil vi faa mere at vide derom. 

 Det gamle filosofiske Spørgsmaal om Stofi^ets uendelige 

 Delbarhed, som i det forrige Aarhundrede var et saare 

 vigtigt Stridsspørgsmaal, har intet at gjøre med den 

 foreliggende Fremstilling. Vare vi smaa nok til at kunne 

 tage fat paa Molekylerne, da vilde vi maaske være i 

 Stand til at spalte dem, og hvis vi vare tilstrækkelig 

 store, vilde vi kunne sprænge Jorden; men siden hint 

 gamle Stridsspørgsmaals Dage have vi gjort tilstrækkelige 

 Fremskridt til at vide, at Spørgsmaal af denne Art ere 

 lige saa unyttige som absurde. Molekylerne ere for Fy- 

 sikeren bestemte Enheder, i samme Forstand som Pia- 



