Flodkrebsen. 



Efter Adalrik Steffenburg. 



Med et Tillæg om Hummeren af Chr. Liitken. 



-Uet er ofte saa, at de almindeligste og til vore umiddel- 

 bare Omgivelser hørende Byr i Virkeligheden høre til de 

 forholdsvis mindst bekj endte. Vist nok hørte de i Viden- 

 skabens Gjenfødelsestid til dem, der bleve mest iagttagne 

 og undersøgte, fordi den alvorlige Forskning maatte tage 

 sit Udgangspunkt fra dem; men saa snart derved en Grund- 

 vold for Kundskaben var lagt, var det naturligt, at den 

 higende Menneskeaand vendte sig bort fra disse til enhver 

 Tid tilgængelige Gjenstande mod det fjærnere eller mere 

 skjulte, mod det ubekjendte og »vidunderlige«. Dette var 

 heller ikke uheldigt; thi Forskningen bliver ensidig og 

 indskrænket , hvis den alt for længe holder sig paa et 

 snævert Omraade eller i et bestemt Spor. Men lige saa 

 naturligt og rigtigt er det, at den, naar det mere om- 

 fattende Overblik er naaet og Synskredsen udvidet, vender 

 tilbage til sit Udgangspunkt og optager Undersøgelsen 

 forfra for at styrke Arbejdets Grundvold, udfylde de 

 Huller og afhjælpe den Brøst, som Videnskabens Frem- 

 skridt paa andre Punkter maatte have aabenbaret. Flod- 

 krebsen har saaledes (for ikke at tale om Sachs aLewen- 

 heimbs »Gammarologia« 1665) været Gjenstand for ypper- 

 lige Arbejder af Reaumur (1712 og 1718), Roesel v. 

 Rosenhof (1755), de Geer (1777) og andre, og den er i 

 senere Tider selvfølgelig oftere gjort til Gjenstand for 



